Постанова
іменем України 
17 грудня 2020 року 
м. Київ
справа №  775/420/2017
провадження № 51-6310км19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального
суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,  
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового
засідання                            ОСОБА_4 ,
прокурора                           ОСОБА_5 ,
захисника                            ОСОБА_6 (в режимі відеконференції), 
засудженого                      ОСОБА_7 (в режимі відеконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги засудженого  ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 10 жовтня 2019 року та Донецького апеляційного суду від 24 червня 2020 року,
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Апеляційного суду Донецької області від 22 квітня 2002 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 152, п. 4, 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК (1960 р.) до покарання у виді довічного позбавлення волі.
Верховний суд України ухвалою від 17 квітня 2003 року залишив без задоволення касаційні скарги засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а вирок апеляційного суду – без змін.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 10 жовтня 2019 року заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного залишено без задоволення.
Донецький апеляційний суд ухвалою від 24 червня 2020 року залишив без задоволення апеляційні скарги засудженого та його захисника, а вищевказану ухвалу місцевого суду – без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вказує на те, що суд не витребував матеріали кримінальної справи та не перевірив факти й докази його незаконного засудження, про які він зазначав у заяві, що також залишилось поза увагою апеляційного суду.
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. На думку захисника, суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив засудженому в перегляді рішення суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги, при цьому пославшись на вимоги КПК 1960 року, тому його рішення підлягає скасуванню. 
Позиції учасників судового провадження
Засуджений та його захисник підтримали касаційні скарги та просили їх задовольнити. Прокурор заперечував проти задоволення касаційних скарги.
Мотиви Суду
Глава 34 КПК визначає підстави та порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами, строки звернення та вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Згідно з вимогами ст. 459 КПК судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими, зокрема, є штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 461 КПК заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.
На підставі пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.
Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 459 КПК перевіривши обставини, на які посилався засуджений ОСОБА_7 у своїй заяві про перегляд за нововиявленими обставинами вироку суду, належним чином умотивувавши своє рішення, дійшов правильного висновку, що зазначені обставини не можуть вважатися нововиявленими, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути.
Зокрема, суд зазначив, що обставини, на які посилається засуджений у заяві, як на підстави для перегляду вироку за нововиявленими обставинами, не підтверджуються жодними доказами, а пояснення засудженого під час розгляду цього провадження фактично мають характер повторного дослідження доказів у кримінальній справі та зводяться до переоцінки доказів, які вже було дослідженого апеляційним судом та перевірено Верховним Судом України. 
Враховуючи наведене, суд обґрунтовано залишив заяву засудженого без задоволення, оскільки підстави для її задоволення та скасування оскаржуваного вироку – відсутні.
Отже, судове рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК.
Доводи, викладені в апеляційних скаргах засудженого та його захисника, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який за результатами перегляду ухвали місцевого суду відповідно до вимог ст. 419 КПК надав їм належну оцінку та правильно відмовив у задоволенні апеляційних скарг.
Зокрема, суд апеляційної інстанції зазначив, що наведені в скаргах доводи про те, що кримінальну справу було розглянуто з порушенням права засудженого на захист та про необхідність повторного дослідження доказів, що не були раніше відомі слідству та суду, фактично зводяться до намагання сторони захисту переоцінити докази, які вже було досліджено та оцінено судами у відповідності до вимог закону. 
Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду дійшла обґрунтованого висновку, що оскільки обставини, на які посилається сторона захисту, були предметом ретельної перевірки всіх судових інстанцій та не знайшли свого підтвердження, за таких підстав вони не можуть бути визнаними нововиявленими обставинами.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду про те, що в заяві засудженого не містяться нововиявлені обставини, а він фактично намагається переоцінити докази, якими вже встановлено фактичні обставини справи та доведено його винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів.
Ухвала апеляційного суду є належно вмотивованою та обґрунтованою, її зміст відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, у ній наведено мотиви, з яких виходив цей суд, та положення закону, якими він керувався при постановленні рішення.
Доводи захисника про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив ОСОБА_7 в перегляді рішення суду першої інстанції, є необґрунтованими, оскільки доводи, наведені в апеляційній скарзі засудженого, були предметом перевірки цього суду, а помилкове посилання на інші норми закону, на думку колегії суддів, у даному конкретному випадку не є істотним порушенням вимог КПК, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Судом не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційних скарг та скасування судових рішень відсутні.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 10 жовтня 2019 року та Донецького апеляційного суду від 24 червня 2020 року залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого   ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 – без задоволення. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                          ОСОБА_3