Постанова
Іменем України 
08 жовтня 2020 року
м. Київ
Справа № 441/1595/18
Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/811/1389/19
Провадження № 51 – 3700 км 20
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого             ОСОБА_1 ,
суддів:                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
за участю: 
секретаря судового засідання                             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                                 ОСОБА_5 ,                         
захисника засудженого ОСОБА_6           адвоката ОСОБА_7 у режимі
відеоконференції,                             
 
розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018140180000268 від 23 травня 2018 року, щодо 
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька Волинської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше  судимого вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28 липня 2011 року за ст. 187 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю,
за ст. 185 ч. 3 КК України,
за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 – адвоката 
ОСОБА_7 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 12 травня 2020 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Городоцького районного суду Львівської області від 07 жовтня 2019 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.  
Строк відбування покарання ОСОБА_6 вказано рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він 
23 травня 2018 року об 11 годині за попередньою змовою групою осіб з невстановленими досудовим розслідуванням особами, пошкодивши склопакет вікна, проник у житловий будинок ОСОБА_8 , розташований за адресою: АДРЕСА_3 , звідки повторно таємно викрав 15 000 гривень та золоті ювелірні вироби, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 35 000 гривень.     
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 травня 2020 року зазначений вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишено без зміни, а його апеляційну скаргу – без задоволення.  
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 була залишена поза увагою суду апеляційної інстанції. Указує на те, що апеляційний розгляд відбувався за відсутності потерпілої, обвинуваченого та захисника ОСОБА_7 , відомості про належне повідомлення потерпілої та обвинуваченого про дату, час та місце апеляційного розгляду відсутні. Вважає, що рішення апеляційного суду про неможливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства належним чином не мотивоване, зокрема, суд апеляційної інстанції не врахував, що ОСОБА_6 протягом усього судового провадження давав визнавальні показання, чим сприяв здійсненню правосуддя, відшкодував заподіяну шкоду, одружений і на його утриманні перебуває малолітня дитина, має ряд хронічних захворювань.   
Заперечень на касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 від учасників судового провадження не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Захисник засудженого – адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні висловив доводи на підтримання своєї касаційної скарги та просив її задовольнити. 
Прокурор у судовому засіданні вважала касаційну скаргу захисника в частині доводів про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону обґрунтованою та просила задовольнити її частково, скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. 
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.   
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Доводи касаційної скарги захисника про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції є обґрунтованими.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зі змісту положень ст. 418 ч. 2, ст. 419 КПК України вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення – підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, викладаються докази, що спростовують її доводи.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що на вирок суду першої інстанції було подано апеляційні скарги обвинуваченим ОСОБА_6 
04 листопада 2019 року та його захисником – адвокатом ОСОБА_7 
05 листопада 2019 року, які аналогічні за змістом.       
Ухвалою судді Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого 
ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , а ухвалою від 29 листопада 2019 року призначено апеляційний розгляд за вказаними апеляційними скаргами.      
За змістом ухвали Львівського апеляційного суду від 12 травня 2020 року процесуальне рішення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 не прийнято та відповідей на доводи саме його скарги не надано.
Згідно зі ст. 405 ч. 4 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. 
Як видно з матеріалів кримінального провадження, апеляційний розгляд за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника – адвоката ОСОБА_7 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 07 жовтня 2019 року було призначено на 17 грудня 2019 року. У подальшому за клопотаннями сторін неодноразово в судовому засіданні оголошувалася перерва та апеляційний розгляд відкладався. Черговий раз апеляційний розгляд було призначено на 10 годину 12 травня 2020 року та учасникам судового провадження, у тому числі, потерпілій ОСОБА_8 , обвинуваченому ОСОБА_6 та захиснику ОСОБА_7 , 31 березня 2020 року направлено повідомлення про виклик до суду в кримінальному провадженні. Згідно з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення 28 квітня 2020 року зазначене повідомлення вручено захиснику ОСОБА_7 , а 30 квітня 2020 року – потерпілій ОСОБА_8 .       Дані про те, що обвинувачений ОСОБА_6 отримав зазначене повідомлення або воно повернулось до суду в матеріалах кримінального провадження відсутні.
Відповідно до журналу судового засідання від 12 травня 2020 року та аудіозапису цього судового засідання, який міститься на технічному носії фіксації судового провадження в суді апеляційної інстанції, судом не було з`ясовано обставини повідомлення/неповідомлення обвинуваченого ОСОБА_6 про дату, час та місце апеляційного розгляду та причини його неявки в судове засідання. Заяви або клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про розгляд кримінального провадження апеляційним судом без його участі в матеріалах кримінального провадження також відсутні. Апеляційний розгляд 12 травня 2020 року відбувся без участі обвинуваченого ОСОБА_6 .
Наведене свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_6 не був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, тим самим був позбавлений права вибору брати/не брати участь в апеляційному розгляді, а у разі участі в судовому засіданні – висловити доводи на підтримання своєї апеляційної скарги та виступити в судових дебатах. 
Таким чином, апеляційний суд порушив вимоги статей 370, 419 КПК України при розгляді апеляційних скаргобвинуваченого ОСОБА_6 та захисника 
ОСОБА_7 і дійшов передчасного висновку про законність вироку суду першої інстанції.
Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України є підставою для скасування такого рішення. 
За таких обставин, ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга його захисника ОСОБА_7 – задоволенню частково. 
Інші доводи касаційної скарги про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, а також доводи апеляційних скарг підлягають перевірці і з`ясуванню при новому розгляді в суді апеляційної інстанції.
При новому розгляді апеляційному суду необхідно врахувати наведене, судовий розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України із дотриманням прав та законних інтересів усіх учасників судового провадження та прийняти законне і обґрунтоване рішення. 
Беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справах «Едуард Шабалін проти Росії» (рішення ЄСПЛ від 16 жовтня 2014 року) та «Руслан Яковенко проти України» (рішення ЄСПЛ від 04 вересня 2015 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_6 , з метою попередження ризику його переховування від суду, оскільки він не може не усвідомлювати імовірність повторного визнання його вини за висунутим йому обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, ураховуючи особливості касаційного розгляду, передбачені главою 32 КПК України, та обмежені можливості щодо повноцінного розгляду і вирішення цього питання в межах процедури касаційного перегляду, Верховний Суд вважає за необхідне залишити 
ОСОБА_6 під вартою на строк, мінімально необхідний для вирішення вказаного питання судом апеляційної інстанції, який у будь-якому разі не може перевищувати 60 діб.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 – адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 12 травня 2020 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
ОСОБА_6 залишити під вартою до вирішення судом апеляційної інстанції питання щодо обрання йому запобіжного заходу, але не більш ніж на 60 діб.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                       ОСОБА_3