Справа № 751/4285/20 	Головуючий у 1 інстанції Цибенко І.В. 	
Провадження № 33/4823/348/20 	  	
Категорія -  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2020 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю захисника – адвоката Максак Т.Л., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката Максак Т.Л. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 вересня 2020 року,

                                      У С Т А Н О В И В :
Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з нього на користь держави 420,40 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 30.06.2020 року, близько 01 год. 09 хв. в м. Чернігові по вул. Козацікій, 15, ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW 525і», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» ARHE 0167, результат позитивний склав 1,20%. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, адвокат Максак Т.Л. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що на момент зупинки у ОСОБА_1 не було встановлено жодних ознак алкогольного сп`яніння, визначених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735. «Спеціфічний запах з порожнини рота» та «очі цікаві», на що вказували працівники поліції, не є підставою для проведення дослідження на стан алкогольного сп`яніння.
На місці зупинки працівниками поліції не було враховано пояснення ОСОБА_1 про те, що він спиртні напої не вживав, а у зв`язку із застудою  та для підвищення імунітету дихальних шляхів в період епідемії короно вірусу, вживав лікарські засоби – краплі «Афлубін», які за інструкцією по застосуванню не впливають на здатність керувати транспортними засобами, не зважаючи на вміст етанолу 43%. 
Зважаючи на такі пояснення ОСОБА_1 та враховуючи вимоги вище вказаної Інструкції, працівник поліції повинен був направити його до закладу охорони здоров`я для належного з`ясування обставин та отримання медичного висновку. Також на місці проведення огляду ОСОБА_1 не були роз`яснені його права. Суд 1 інстанції наведеним обставинам належної оцінки не надав. 
Крім того зазначена Інструкція передбачає, що установлення стану алкогольного сп`яніння поліцейськими здійснюється, окрім іншого, за допомогою технічних засобів, які встановлюють проміле в крові, але в даному випадку прилад Драгер  призначений для виявлення етанолу у парах, що видихається. Дослідження на наявність алкоголю в крові в установленому порядку не проводилось. Також працівниками поліції акт огляду ОСОБА_1 не вручався.  
Згідно відеозаписам, наданими працівниками поліції, останні під тиском, фактично примушували ОСОБА_1 багато разів поспіль дмухати в наданий йому прилад. Відеофіксація постійно переривалася, що є порушенням вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026.      
Звертає увагу, що письмові пояснення свідків, які містяться у справі, оформлені та заповнені заздалегідь на бланку управління патрульної поліції. Вказані свідки були присутні лише з початку оформлення матеріалів та не були обізнані про те, що ОСОБА_1 тричі наголошував про вживання ліків. 
На порушення вимог ст. 260, 266 КУпАП, ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом та його автомобіль не затримувався. Наявна в матеріалах справи розписка написана працівником поліції та надана для введення суд в оману.    
Заслухавши пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
У судовому засіданні апеляційного суду захисник пояснила, що ОСОБА_1 провину у скоєному правопорушенні не визнає та вказує на незаконні дії працівників поліції.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно. 

Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, зокрема, змістом протоколу про адміністративне правопорушення; даними алкотестера, за результати якого наявність алкоголю у ОСОБА_1 становить 1,20%о, отже, він перебував у стані алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з результатами якого ОСОБА_1 погодився; поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу Драгер – результат 1,2 %о, на якого складено відповідний протокол про адмінправопорушення; рапортом працівника поліції, зі змісту якого  вбачається, що результат алкотестеру був позитивний та становив 1,20%о, ОСОБА_1 був відсторонений від керування, а авто було передано ОСОБА_4 ; розпискою ОСОБА_4 , зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 доручає Руднику О.П. доставити його транспортний засіб на стоянку за місцем його мешкання; поясненнями у суді 1 інстанції поліцейського взводу № 2 роти № 2 БУПП в Чернігівській області Стефановським М.С., який повідомив, що водій ОСОБА_1 був зупинений за порушення Правил дорожнього руху, а сааме: за керування автомобілем з неосвітленим державним номерним знаком. В ході спілкування з водієм, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: з порожнини роту було чутно запах перегару, тремтіння рук. Зі згоди водія на місці було проведено освідування за допомогою приладу «Драгер», який показав позитивний  результат; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який підтверджує наведені вище докази.

Цим доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.
З врахуванням вимог ст. 251, 272 КУпАП, пояснення свідків є доказом у справі та у сукупності з іншими доказами підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. Фіксування даних пояснень на спеціальних бланках патрульної поліції чинним законодавством не забороняється. З відеозапису події вбачається, що свідки були присутні на місці події протягом всього часу складання матеріалів про адміністративне правопорушення. Тому твердження апелянта в цій частині не є слушними.  
Відповідно до ст. 266 КУпАП та Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ України за № 1452/735 від 09.11.2015, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 

Наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що ОСОБА_1 роз`яснено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, та роз`яснено процесуальні права, тому працівниками поліції дотримано вимоги закону щодо засвідчення факту керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та право на захист. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.  

З переглянутого відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що після проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки в присутності двох свідків, ОСОБА_1 не висловлював свою незгоду з результатами огляду та на проведенні освідування в лікарні не наполягав. 

Враховуючи вище вказані вимоги закону та зважаючи на обставини події, зокрема поведінку ОСОБА_1 , який не заперечував результату спеціального технічного засобу,  направлення останнього без його згоди до закладу охорони здоров`я для отримання медичного висновку свідчило б про порушення його конституційних прав, що є неприпустимим.   

Суд апеляційної інстанції також не може погодитися з доводами апеляційної скарги захисника щодо порушення встановленого законом порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, зокрема, встановлення наявності ознак, які не передбачені Інструкцією, проведення відповідного огляду та складання протоколу, оскільки таке спростовується вище вказаними доказами.

Також на виконання вимог ст. 266 КУпАП, ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом, що підтверджується рапортом працівника поліції та розпискою ОСОБА_4 , зі змісту яких  вбачається, що керування транспортним засобом, яким керував ОСОБА_1 , було передано ОСОБА_4 , що спростовує твердження захисника про протилежне. 

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, окрім іншого, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. 
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи. 
Інші доводи апелянта не спростовують вини ОСОБА_1 та не є підставами для звільнення його від адміністративної відповідальності.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступені його вини. 

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття справи,як про це йдеться в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,    

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Максак Т.Л. - залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, – без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.      

Суддя	С. О. Акуленко