ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/17061/18                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 жовтня 2020 року                                                                                           м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:  

Головуючого судді                              Файдюка В.В.,
Суддів                                                  Земляної Г.В.,
                                                            Мєзєнцева Є.І.,
При секретарі                                        Марчук О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2018 року Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив зобов`язати відповідача знести самочинно збудований будинок на подвір`ї квартири АДРЕСА_1 . 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2018 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року, позовну заяву повернуто позивачу.
Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву дійшов висновку про неповажність причин пропуску строку, посилаючись на те, що станом на 12 жовтня 2017 року, тобто, станом на день звернення Департаменту з аналогічним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва, у відкритті провадження за яким було відмовлено ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2017 року у справі №826/13026/17, позивачем вже був пропущений строк звернення до адміністративного суду.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2019 року вирішено питання щодо повернення позивачу відповідно до поданої ним заяви судового збору у сумі 1 762 грн., сплаченого Департаментом за подання позову згідно платіжного доручення №434 від 31 жовтня 2018 року.
Не погоджуючись з ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2018 року та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року, Департамент, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постановою Верховного Суду України від 10 квітня 2020 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2018 року скасовано, а матеріали справи направлено до Окружного адміністративного суду міста Києва для вирішення питання про відкриття провадження.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2020 року позовну заяву повернуто на підставі п. 1 ч. 4 статті 169 КАС України.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апелянтом не вказано жодної поважної причини невиконання законних вимог ухвали суду першої інстанції про залишення позову без руху.
Заслухавши доповідь судді, розглянувши та перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2020 року прийнято до провадження матеріали вказаної справи та позовну заяву Департаменту залишено без руху, із встановленням позивачу п?ятиденного строку з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, про які у ній зазначено. Зокрема, суд вказав позивачу на необхідність подання до суду відповідно до вимог ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України наступних документів: усіх додатків до позовної заяви у вигляді оригіналів та/або належним чином засвідчених копій, в т.ч. документальних доказів надсилання відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії цього позову з додатками, а також оригіналу платіжного документу про сплату Департаментом судового збору за розгляд Окружним адміністративним судом міста Києва цієї позовної заяви у відповідному розмірі.
Вищезазначену ухвалу суду отримано уповноваженим представником позивача 04 травня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0105105085318.
08 травня 2020 року від Департаменту до канцелярії суду надійшло клопотання з доданим до нього оригіналом платіжного документу про сплату судового збору за подання позову. За змістом даного клопотання інших витребуваних судом документів для усунення недоліків позовної заяви позивач взагалі не додав.
У зв`язку з неподанням позивачем усіх додатків до позовної заяви у вигляді оригіналів та/або належним чином засвідчених копій, а також документальних доказів надсилання відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії цього позову з додатками, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ч. 1, 2 і 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Відтак, станом на 08 травня 2020 року у встановлений судом строк позивачем недоліків позовної заяви не усунуто,що стало підставою для її повернення Департаменту згідно п.1 ч. 4 статті 169 КАС України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом. 
Вимоги до позовної заяви та доданих до неї документів визначені, зокрема, у статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України. 
В силу приписів ч. 1-4 статті 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.
Суб`єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів.
Також до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Крім того, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Відповідно до ч. 1,2 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Так, з матеріалів справи, що надійшли до Окружного адміністративного суду міста Києва з Верховного Суду встановлено, що в них відсутні додатки до позовної заяви (окрім заяви про поновлення процесуального строку), докази надсилання відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії даного позову з додатками. 
Тобто, матеріали адміністративної справи №826/17061/18 дійсно не містять додатків до раніше поданої Департаментом позовної заяви, що унеможливлює її розгляд і наступне вирішення по суті, тому вимога адміністративного суду першої інстанції про їх надання є цілком законною та обґрунтованою. 
При цьому, з тексту апеляційної скарги вбачається, що позивач погоджується з недоліками, встановленими судом першої інстанції та не заперечує їх існування. Водночас, за змістом апеляційної скарги Департаменту, позивач посилається на продовження процесуальних строків на строк дії карантину, введеного у зв`язку із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2.
Однак, колегія суддів зауважує, що позивач не враховував, що 17 липня 2020 року набув чинності Закон України від 18 червня 2020 року №731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)", відповідно до якого карантин перестав бути безумовною підставою для поновлення або для продовження процесуальних строків, а такі строки можуть бути поновлені чи продовжені тільки на підставі обґрунтованої заяви сторони, поданої протягом 20 днів із моменту набрання цим Законом чинності.
Згідно п. 2 розд. II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від №731-IX процесуальні строки, які були продовжені відповідно до п.3 розд. УІ "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)" № 540-ІХ від 30 березня 2020 року, на який посилається позивач, закінчуються через 20 днів після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)".
Оскільки встановлений після набрання 17 липня 2020 року чинності Законом від 18 червня 2020 року №731-IX двадцятиденний строк сплив, а позивачем не було подано заяви (клопотання) про його поновлення або про його продовження, то ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2020 року про повернення позовної заяви у справі №826/17061/18 є законною та обґрунтованою.
Крім того, Законом України від 18 червня 2020 року №731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)" було встановлено, що з огляду на введені у країні протиепідемічні заходи процесуальні строки продовжуються не автоматично, а тільки можуть бути продовжені за заявою сторони,у разі доведення нею неможливості вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк внаслідок обмежень, зумовлених впровадженим карантином.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що клопотанням від 06 травня 2020 року, поданим Департаментом на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивач надав суду першої інстанції платіжне доручення про сплату судового збору, однак ні тоді, ні пізніше не обґрунтував, якими конкретно протиепідемічними обмеженнями для нього була зумовлена неможливість представлення інших запитуваних судом документів, тим більше, що такі документи раніше вже додавалися ним до позовної заяви.
Відповідно до п.1 ч.4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Отже, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачеві відповідно до п.1 ч 4 статті 169 КАС України.
Таким чином, оспорювана ухвала відповідає вимогам процесуального закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 246, 312, 315, 316, 321, 325, 328  КАС України суд,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2020 року - залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 20 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя:                                                                      В.В. Файдюк
                     
                     Судді:                                                                       Г.В. Земляна
                                                                                                    
                                                                                                    Є.І. Мєзєнцев