Справа № 155/667/20  Провадження №33/802/603/20 	Головуючий у 1 інстанції:Адамчук Г. М. 	
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП 	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2020 року                                                                 місто Луцьк

       Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю  ОСОБА_1 , його захисника Осадовського Р.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до відповідальності  ОСОБА_1  на постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 27 липня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. В дохід держави із ОСОБА_1 стягнуто 420 грн. 40 коп. судового збору.
Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 21 травня 2020 року об 21 год. 50 хв. на вул.Центральній в м.Берестечко Горохівського району Волинської області, керував автомобілем марки «Фольксваген Гольф», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись із таким судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій вважає його незаконним, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права. Вказує, що він в суді першої інстанції своєї вини у вчиненні правопорушення не визнавав, проте суд з невідомих йому причин у своєму рішенні вказав, що він вину у вчиненні правопорушення визнав частково. Зазначає, що він автомобілем не керував, оскільки був його пасажиром, а водієм ОСОБА_2 щодо допиту якого в якості свідка він клопотав в суді першої інстанції, однак суд відмовив в його виклику. Працівники поліції підішли до автомобіля в той час коли він стояв на стоянці поблизу магазину "Ірина", і в цей час він знаходився на місці водія для того аби ввімкнути музику, а ОСОБА_2 пішов у магазин. Після цього працівники поліції почали вимагати у нього аби він пройшов огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння в медичній установі. В свою чергу він не відмовлявся від його проходження, так як знав наслідки відмови. Водночас, просив пройти такий огляд за допомогою спеціального технічного приладу на місці події, однак працівники поліції в цьому відмовили, пояснивши відмову відсутністю технічного засобу, що на його думку є порушенням порядку проведення процедури. Він був доставлений до медичного закладу, де пройшов медичний огляд на предмет вживання алкогольних напоїв та отримав висновок щодо його результатів. Після цього працівником поліції щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, однак під час його складення не було роз`яснено прав, передбачених ст.268 КУпАП, через що він не зміг скористуватись правовою допомогою адвоката. Пояснення в протоколі написав під впливом поліцейського ОСОБА_3 під диктовку, який переконав його, що так потрібно для запобігання подальших проблем. У цьому протоколі в якості свідка вказаний ОСОБА_4 , який являється працівником поліції та був напарником ОСОБА_3 , а другий свідок ОСОБА_5 , який зазначений у протоколі не був присутній при його складанні та не підписував його. Про виклик ОСОБА_5 в якості свідка він клопотав в суді першої інстанції, однак суд відмовив. Вважає, що за таких обставин судове рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які скаргу підтримали із наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.
За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду першої інстанції є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №219904 від 21.05.2020 року, за змістом якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного, і який без будь-яких зауважень підписаний ОСОБА_1 . При цьому, в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 особисто зазначив, що випив пляшку пива після чого був зупинений;
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.05.2020 року, з якого вбачається, що 21 травня 2020 року в медичній установі проводився огляд ОСОБА_1 на предмет вживання алкогольних напоїв, і за його результатами встановлено, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Висновок без жодних зауважень підписаним обстежуваним - ОСОБА_1 ;
- розпискою від 21.05.2020 року, з якої вбачається, що громадянин ОСОБА_6 зобов`язався доставити автомобіль марки «Фольксваген Гольф», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 за місцем проживання ОСОБА_1 .
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме – у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. 
Твердження ОСОБА_1 про те, що водієм автомобіля був ОСОБА_2 , а не він, на увагу суду не заслуговує, оскільки не знайшло свого належного підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. За клопотанням ОСОБА_1 в якості свідка двічі викликався ОСОБА_2 , однак останній в судові засідання не з`явився з невідомих для суду причин. Не забезпечено також було явку цього свідка в суд і ОСОБА_1 , який же клопотав про його виклик для допиту щодо обставин, які зазначені в протоколі.
Не знайшло свого логічного підтвердження в суді апеляційної інстанції будь-якими належними та допустимими доказами і твердження апелянта про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду на стан сп`яніння та порядку складення протоколу, а саме того, що йому на місці зупинки транспортного засобу не було запропоновано пройти такий огляд за допомогою спеціального технічного засобу, а при складенні протоколу не було роз`яснено прав, передбачених ст.268 КУпАП, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 будь-яких претензій з цього приводу при складанні адміністративних матеріалів не висловлював, а навпаки погодився з результатом огляду в медичній установі, а також без жодних зауважень підписав протокол. При цьому, посилання ОСОБА_1 на те, що пояснення в протоколі він написав під впливом поліцейського не підтверджено жодним доказом.
Посилання апелянта щодо зазначення в протоколі одним із свідків працівника поліції, а також відсутність іншого на місці події, як підставу неналежності цього протоколу як доказу, в даному випадку до уваги судом не приймається, оскільки за положеннями ст.266 КУпАП, наявність свідків обов`язкова лише при проведенні огляду поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу або при відмові пройти огляд взагалі, а ОСОБА_1 огляд проходив в медичній установі за результатами якого видано відповідний висновок.
Таким чином, усі доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.
А тому, постанова судді Горохівського районного суду Волинської області від 27.07.2020 року підлягає залишенню без змін відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 27 липня 2020 року щодо нього, - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду                                                        В.А. Подолюк