ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/674/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого судді: Л.В. Поліщук,
суддів: Л.О. Будішевської, С.В. Таран,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РОУД ТРАФФІК"
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.11.2020 (суддя                      Степанова Л.В., м. Одеса, повний текст складено 02.11.2020) про повернення позовної заяви
у справі № 916/674/20
за позовом ОЛРАЙЗ КЕПІТАЛ ІНК. (ALLRISE CAPITAL INC) (200 Спектрум Центр Драйв, оф. 1450, м. Ірвайн, штат Каліфорнія, 92618, Сполучені Штати Америки; адреса представника адвоката Іванова А.О.: вул. Московська, 8Б, Київ, 01010)
до відповідачів: 
1. Приватного акціонерного товариства "ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ "ЧОРНОМОРЕЦЬ" 
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАДІОН "ЧОРНОМОРЕЦЬ" 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб 
про визнання договору припиненим, виселення та скасування державної реєстрації речового права,
                                                          В С Т А Н О В И В : 

У березні 2020 року ПАТ «ІМЕКСБАНК» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ "ЧОРНОМОРЕЦЬ" (далі також - ПрАТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ", відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАДІОН "ЧОРНОМОРЕЦЬ" (далі також - ТОВ "СТАДІОН "ЧОРНОМОРЕЦЬ", відповідач-2) про визнання договору припиненим, виселення та скасування державної реєстрації речового права.
Позов обґрунтовано тим, що 19.03.2018 ПАТ "ІМЕКСБАНК" звернуло стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності на нерухоме майно: нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець", які складаються з будівель, загальною площею 80289,0кв.м, основною площею 67037,5кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська (вулиця Енгельса), будинок 1/20. У зв`язку з цим укладений 29.12.2014 між ПрАТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ" та ТОВ "СТАДІОН "ЧОРНОМОРЕЦЬ" договір управління майном (предметом якого є те саме нерухоме майно) підлягає припиненню, а тому відповідача-2 слід виселити з вказаних нежитлових будівель центрального стадіону "Чорноморець", а державну реєстрацію права управління нерухомим майном (номер запису про інше речове право 8288340; Дата, час державної реєстрації: 29.12.2014 02:18:22) - скасувати.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.03.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.
Ухвалою господарського суду першої інстанції від 17.08.2020 здійснено заміну позивача - Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" на його правонаступника - ОЛРАЙЗ КЕПІТАЛ ІНК.
27.10.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "РОУД ТРАФФІК" (далі також - ТОВ "РОУД ТРАФФІК") звернулося до місцевого господарського суду в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, з позовною заявою про визнання за цим товариством права користування на умовах оренди часткою розміром 122/1000 у праві власності на нежитлові будівлі Центрального стадіону "Чорноморець", загальною площею 80289,0кв.м., основною площею 67037,5кв.м., що складається з приміщень площею 9817,0кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ "РОУД ТРАФФІК" послалось на те, що 05.02.2019 між ТОВ "СТАДІОН "ЧОРНОМОРЕЦЬ" (орендодавець) та ТОВ "РОУД ТРАФФІК" (орендар) було укладено договір оренди, за умовами якого останньому було передано орендодавцем в тимчасове платне користування на умовах оренди нерухоме майно - вказану вище частку у праві власності на нежитлові будівлі Центрального стадіону "Чорноморець".
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.11.2020 позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, - Товариства з обмеженою відповідальністю «РОУД ТРАФФІК» у справі №916/674/20 повернуто заявнику на підставі ч.6 ст. 180 ГПК України.
Ухвала суду мотивована тим, що ТОВ «РОУД ТРАФФІК»  звернулось до суду із  позовом до ОЛРАЙЗ КЕПІТАЛ ІНК. (ALLRISE CAPITAL INC) про визнання права користування згідно з договором оренди від 05.02.2019, укладеним між ТОВ "СТАДІОН "ЧОРНОМОРЕЦЬ" та ТОВ «РОУД ТРАФФІК», який не є предметом  спору у справі №916/674/20, тобто  вимоги ТОВ «РОУД ТРАФФІК»  є відмінними  від  матеріально-правового об`єкта, з приводу якого виник правовий конфлікт між учасниками даної справи.
Не погодившись з вказаною ухвалою, ТОВ "РОУД ТРАФФІК" звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне тлумачення закону і незастосування закону, який підлягав застосуванню, просило вказану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким прийняти до розгляду позовну заяву даного товариства як третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Так, скаржник вважає, що відсутні будь-які підстави для припинення договору управління, на реалізацію якого укладено договір оренди. Як вказує апелянт, очевидним є необґрунтоване суміщення судом понять «предмет позову» та «предмет спору». Назване товариство зазначило, що у даній справі предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про визнання припиненим договору управління, а предметом спору є вищевказані нежитлові будівлі Центрального стадіону «Чорноморець». Саме на частину приміщень, що є предметом спору, і заявлено позов ТОВ "РОУД ТРАФФІК".
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "РОУД ТРАФФІК" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.11.2020 у справі № 916/674/20; розгляд апеляційної скарги визначено почати через 15 днів з дня відкриття апеляційного провадження без повідомлення учасників справи.           
У відзиві на апеляційну скаргу ОЛРАЙЗ КЕПІТАЛ ІНК. (ALLRISE CAPITAL INC) просило залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.
Згідно з ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 255 даного Кодексу встановлено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (завникові).
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу, згідно з якою апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в тому числі в п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України розглядаються без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 2 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Розглянувши матеріали оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 02.11.2020, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та частини 4 статті 11 ГПК України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що "право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддано обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за судом.
Відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
За приписами ч.ч. 1, 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення  статті 180  цього Кодексу.
У силу ч. 2 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.
Отже, право подання позову третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, не є абсолютним та може бути реалізовано лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства. 
Позовна заява третьої особи відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України має містити саме самостійні вимоги заявника щодо предмета спору у справі.  Самостійність вимог третьої особи полягає в тому, що вона вважає, ніби в правовідносинах із відповідачем перебуває саме вона, саме їй належить право на предмет спору чи його частину і саме її право порушене. При цьому як предмет спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.
Тобто третя особа із самостійними вимогами заперечує вимогу позивача і переслідує мету вирішити спір не на користь позивача, а на свою користь.
Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті.
Так, предметом первісного позову у даній справі є вимоги про визнання припиненим вищезгаданого договору управління нерухомим майном, виселення та скасування державної реєстрації речового права, а ТОВ "РОУД ТРАФФІК" у своєму позові заявило вимогу про визнання за ним права користування на умовах оренди частиною нежитлових будівель Центрального стадіону «Чорноморець».
Предметом спору у справі за первісним позовом є, зокрема, договір про управління майном, укладений 29.12.2014 між ПрАТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ" та ТОВ "СТАДІОН "ЧОРНОМОРЕЦЬ", у той час як позов ТОВ "РОУД ТРАФФІК" базується на договорі оренди від 05.02.2019, який укладено між ТОВ «Стадіон «Чорноморець» та ТОВ "РОУД ТРАФФІК". Майно у даному випадку не є об`єктом спірних правовідносин у даній справі, як помилково вважає ТОВ "РОУД ТРАФФІК".
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.11.2020 у справі №  918/687/18.
Відтак, заявлений ТОВ "РОУД ТРАФФІК" позов не взаємопов`язаний з первісним позовом, адже вимоги за цим позовом виникли з інших правовідносин - правовідносин оренди, а не управління, які відповідно врегульовані іншими нормами права, що унеможливлює його спільний розгляд з первісним позовом.
Отже, як вірно зазначив місцевий господарський суд, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між ТОВ "РОУД ТРАФФІК" та  ТОВ "СТАДІОН "ЧОРНОМОРЕЦЬ", не є тотожним матеріально-правовому об`єкту, вимоги з приводу якого були заявлені ОЛРАЙЗ КЕПІТАЛ ІНК. (ALLRISE CAPITAL INC).
Таким чином, вимоги ТОВ "РОУД ТРАФФІК" не є самостійними вимогами на предмет спору у розумінні ст. 49 ГПК України, оскільки предмет позову ОЛРАЙЗ КЕПІТАЛ ІНК. (ALLRISE CAPITAL INC) не пов`язаний ані із договором оренди від 05.02.2019, який укладався між ТОВ «Стадіон «Чорноморець» та ТОВ "РОУД ТРАФФІК", ані з будь-якими правовідносинами, які виникають з нього.
          Згідно з ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. 
Будь-яких порушень процесуального закону при повернення позовної заяви ТОВ "РОУД ТРАФФІК" судом апеляційної інстанції не встановлено.
Доводи скаржника не спростовують наведений вище висновок місцевого господарського суду щодо наявності у даному випадку підстав для повернення позову зазначеного товариства.
Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.
Таким чином, повернення заявникові позовної заяви, поданої з порушенням вимог ч. 2 ст. 180 ГПК України, у даному випадку не може вважатися обмеженням доступу до суду. 
При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника на те, що повернення позовної заяви не позбавляє його права звернутись до господарського суду з окремим позовом в загальному порядку для захисту своїх прав та інтересів.
          За таких обставин, апеляційна скарга ТОВ "РОУД ТРАФФІК" не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін. 
          Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 276, 280-284 ГПК України, суд -
                                                         ПОСТАНОВИВ:
          Ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.11.2020 про повернення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "РОУД ТРАФФІК" у справі № 916/674/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

       Головуючий суддя                                                                                Л.В. Поліщук

          Суддя                                                                                        Л.О. Будішевська

          Суддя                                                                                        С.В. Таран