Дата документу 30.09.2020 Справа № 2-1186/2010

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 2-1186/2010	Головуючий у 1-й інстанції Кляшторний В.С.	
Пр. № 22-ц/807/1438/20	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2020 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С.
суддів                                        Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,
за участі секретаря                                Остащенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У січні 2010 року Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 3-6), в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № CL-200\1215\2007 від 18.01.2007 року станом на 19.10.2009 року у розмірі 264649,44 грн. яка складається з: суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 24916,64 долара США, заборгованості за нарахованими відсотками за період з 19.02.2008 року по 18.102.2009 року в розмірі 5265,89 доларів США, нарахованої пені за неналежне виконання грошового зобов`язання в розмірі 24094,68 грн.
В обґрунтування свого позову Банк зазначав, що 18.01.2007 року між відповідачкою ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», який відповідно до умов статуту змінив назву на ПАТ «ОТП Банк», був укладений кредитний договір № CL-200\1215\2007, згідно із яким відповідачці було надано кредит в сумі 29900,00 доларів США строком до 18.01.2013 року під зобов`язання своєчасно сплачувати частини суми кредиту, 12,49 % річних за користування кредитом.
З метою забезпечення виконання зобов`язання за договором, 18.01.2007 року між відповідачем ОСОБА_3 та Банком та між відповідачем ОСОБА_1 були укладені договори поруки № SR-CL-200\1215\2007.
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачці ОСОБА_2 кредит в сумі 29900,00 доларів США., що підтверджується випискою руху коштів по рахунку відповідача від 18.01.2007 року.
Однак відповідачі свої зобов`язання за кредитним договором виконують неналежним чином.
Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 27) відкрито провадження у цій справі.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2010 року (суддя Кляшторний С.В. а.с. 47) позов Банку у цій справі задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Банку 264649,44 грн. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № CL-200\1215\2007 від 18.01.2007 року станом на 19.10.2009 року.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Банку 1700,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору, 120,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого збору на ІТЗ. 
Ухвалою Шевченківського районного суджу м. Запоріжжя від 15 квітня 2019 року (суддя Суркова В.П. а.с. 92-93) заяву ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено, замінено стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна», як правонаступника ПАТ «ОТП Банк», правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал» (ЄДРПОУ 36799749).
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2020 року (суддя Щаслива О.В. а.с. 119-122) заяву ОСОБА_1 задоволено частково, поновлено ОСОБА_1 строк для подання заяви про перегляд заочного рішення у цій справі (а.с. 102-103), проте останню залишено без задоволення.
Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду першої інстанції в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 , у своїй апеляційній скарзі (а.с. 128-133) просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін; стягнути з позивача виплати на оплату судового збору (2550,00 грн.) і надання правової допомоги (14000,00 грн.)
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В., Подліянову Г.С. (а.с. 135).
З 15.12.2017 року набрав чинності ЦПК України в новій редакції, тому його нормами має керуватись апеляційний суд при розгляді цієї справи. 
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження у цій справі відкрито 13 березня 2020 року (а.с. 136), дану справу призначено до апеляційного розгляду (а.с.137), з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 18 суддів замість 40 суддів за штатом).
Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 29 квітня 2020 року (а.с. 163), не відбувся через першу неявку відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 24 червня 2020 року (а.с. 188), не відбувся та був відкладений в порядку задоволення клопотання ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступника позивача, про його відкладення у зв`язку із карантином в Україні через епідемію коронавірусу (а.с. 182-187), з урахуванням відпустки судді-доповідача у період з 06.07.2020 року по 07.08.2020 року включно (а.с. 229).
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Проте, за змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України в редакції Закону № 540-IX, якій був чинним з 02.04.2020 року по 16.07.2020 року включно, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. …. 371… цього Кодексу.. , а також строк…розгляду апеляційної скарги … продовжуються на строк дії такого карантину.
В Україні на час розгляду цієї справи апеляційним судом карантин діє з 12 березня 2020 року по 31 жовтня 2020 року включно, що є загальновідомою інформацією.
30 червня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшли поштою від ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступника Банку у цій справі,:
- відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 у цій справі (а.с. 196-208),
- та клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги (а.с. 210-215). 
Інші учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 станом на час її розгляду апеляційним судом.
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
У судове засідання 30 вересня 2020 року повідомлені апеляційним судом з додержанням вимог ЦПК України про дату, час і місце розгляду цієї справи всі учасники цієї справи не з`явились, окрім представників відповідача ОСОБА_1  – адвоката Яма Д.М. (а.с. 132-133) та позивача - ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступника позивача (а.с. 232), про причини своєї неявки та неявки своїх представників апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи, що не з`явились, за присутністю представників відповідача ОСОБА_1 – адвоката Яма Д.М. (а.с. 132-133) та позивача - ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступника позивача (а.с. 232).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши у судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідача ОСОБА_1 – адвоката Яма Д.М. та позивача - ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).
Встановлено, що позивач та позивач та інші відповідачі із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували.
Відповідач ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі в апеляційному порядку лише в частині задоволення позовних вимог позивача до нього, як поручителя.
Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 і лише в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, - в частині задоволення позовних вимог позивача до поручителя ОСОБА_1 .
У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскаржуємої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц). 
В силу вимог ст. 374 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення… (п.2).
Відповідно до ст. 376 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі та стягуючи солідарно з поручителя ОСОБА_1 264649,44 грн. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № CL-200\1215\2007 від 18.01.2007 року станом на 19.10.2009 року, 1700,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору, 120,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого збору на ІТЗ, ст. ст. 509, 510, 525, 526, 530, 554, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України і виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі у цій частині.
Проте із такими висновками суду першої інстанції в частині рішення, яка є предметом апеляційного оскарження, погодитись не можна з таких підстав.
Апеляційний суд має враховувати норми ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, які були чинними на час розгляду цієї справи судом першої інстанції (19 березня 2020 року).
Ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, (аналог ст. 263 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року) містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 214 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року (аналог - ст. 264 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року) – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. 
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, не відповідає.
Суд першої інстанції у порушення вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України в редакції. Чинній до 14.12.2017 року, (аналог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року) не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, має місце неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи у цій частині, що мають значення для правильного вирішення справи у цій частині; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими у цій частині; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, фактичним обставинам цієї справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду першої інстанції у цій справі в цій частині ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, (аналог ст. 60 ч. 4 ЦПК України в редакції чинній до 14.12.2017 року включно).
І, навпаки, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в межах доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року).
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у цій справі відсутні та учасниками цієї справи апеляційному суду не надані.
В силу ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо… справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не був повідомлений судом першої інстанції про дату час і місце розгляду цієї справи у судові засідання 01.03.2010 року та 19.03.2010 року з додержанням вимог ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, тому у цій справі рішення в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, підлягає обов`язковому скасуванню в силу вимог ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, з ухваленням нового рішення у цій частині у цій справі апеляційним судом. 
Оскільки, починаючи з 21.03.2009 року і на час ухвалення вищезазначеного заочного рішення судом першої інстанції у цій справі відповідач ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (довідка адресно-довідкового сектору від 25.03.10 року, надана на запит суду першої інстанції у цій справі а.с. 49), проте, за цією адресою судом першої інстанції судових повісток відповідачу не надсилалось взагалі.
Апеляційним судом також встановлено, що конверт із судовою повісткою на ім`я ОСОБА_1 на судове засідання 01.03.2010 року (а.с. 37-38) надсилався на іншу адресу: АДРЕСА_2 , зазначену позивачем в його позові у цій справі (а.с. 3) та повернувся на адресу суду першої інстанції без вручення з відміткою поштового відділення «за зазначеною адресою не проживає».
На судове засідання 19.03.2010 року відповідач ОСОБА_1 повідомлявся лише через оголошення в пресі через газету «Запорізька правда» (а.с. 44-45) без дублювання оголошення про виклик у газеті «Урядовий кур`єр» (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні). 
Хоча, в разі наявності у відповідача ОСОБА_1 вищезазначеного зареєстрованого у встановленому законом місця проживання у Запорізькій області на час розгляду цієї справи судом першої інстанції, оголошення в пресі про виклик відповідача через газету «Запорізька правда» вважається зайвим і неналежним повідомленням відповідача ОСОБА_1 на дату судового засідання 19.03.2010 року, в якому й було ухвалено вищезазначене заочне рішення. 
Оскільки, як в силу ч. 9 ст. 74 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду цієї справи судом першої інстанції, лише відповідач, місце проживання (перебування чи роботи) або місцезнаходження якого позивачеві невідоме, навіть після його звернення до адресного бюро і органів внутрішніх справ, викликається в суд через оголошення у пресі. 
Відповідач ОСОБА_1 , як учасник цієї справи, обґрунтовує свою апеляційну скаргу у тому числі такою підставою (а.с. 128-129).
Крім того, апеляційним судом встановлено, що датою остаточного повернення кредиту за вищезазначеним кредитним договором, укладеним між Банком та ОСОБА_2 , було встановлено – 18.01.2013 року (договір п.2, копія а.с. 7).
ОСОБА_1 є поручителем за виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором позичальника перед позивачем, як кредитором, та солідарним боржником в силу договору поруки № SR-CL-200/1215/2007 від 18.01.2007 року (а.с. 12-13).
Проте, 09.04.2008 року Банк прийняв рішення про дострокове солідарне стягнення всіх сум за вищезазначеним кредитним договором з позичальника та поручителів, у тому числі ОСОБА_1 , про що свідчить досудова вимога Банку на ім`я поручителя ОСОБА_1 вих. № 22-3-2/19999 від 09.04.2008 року (а.с.21), яка не була виконана. 
Проте, після цієї дати (09.04.2008 року) Банк не звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у тому числі до поручителя ОСОБА_1 у цій справі у 6-місячний строк з позовом про стягнення заборгованості, а лише 12.01.2009 року (відмітка суду першої інстанції на позову Банку – а.с. 3 (оскільки, докази того, що позов Банку подавався у цій справі поштою, відсутні).
В силу вимог ст. 43 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, (аналог ст. 131 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року) сторони зобов`язані повідомляти суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору. 
Матеріали цієї справи не містять доказів сторін про те, що вищезазначений кредитний договір чи договір поруки визнані недійсними за будь-якими рішеннями будь-яких суді у будь-яких справах. 
Крім того, відповідач ОСОБА_1 та його представник не надали апеляційному суду належних, допустимих доказів того, що підписи на вищезазначеному договорі йому і його дружині ОСОБА_4 не належать.
Тому, апеляційний суд виходить із презумпції правомірності цих правочинів станом на час її перегляду апеляційним судом в силу вимог ст. 204 ЦК України (за змістом якої: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним). 
Разом із тим, при вищевикладених обставинах, порука ОСОБА_1 за вищезазначеним договором поруки № SR-CL-200/1215/2007 від 18.01.2007 року припинилась в силу вимог ст. 559 ч. 4 ЦК України в редакції, чинній станом на час правовідносин сторін у 2008 році, відносно суми заборгованості станом на 09.04.2008 року у цій справі.
Так як прострочка сплати щомісячних платежів позичальником має місце, починаючи поза межами 6 (шести місяців) (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні).
А після прийняття Банком 09.04.2008 року рішення про зміну строку виконання основного зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором у зв`язку із достроковим стягненням усіх сум за договором, Банк не мав права нараховувати будь-які відсотки та пеню за вищезазначеним кредитним договором і до станом на 19.10.2009 року (в межах позовних вимог у цій справі), що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18), який мають враховувати загальні суди в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.
Оскільки, після спливу визначеного договором строку кредитування …право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пені за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Банк у цій справі будь-яких позовних вимог в порядку ст. 625 ЦК не заявляв.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, є незаконним та необґрунтованим.
Тому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2010 року в частині, яка є предметом апеляційного оскарження у цій справі, в частині солідарного стягнення з  ОСОБА_1  на користь Банку, правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», 264649,44 грн. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № CL-200\1215\2007 від 18.01.2007 року станом на 19.10.2009 року, 1700,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору, 120,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого збору на ІТЗ слід скасувати; ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог Банку, правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», відмовити.
В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.
Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1,13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, в разі задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 апеляційним судом при вищевикладених обставинах, з Банку, правонаступником якого ТОВ «Вердикт Капітал»: 
- позивач у цій справі не має права на стягнення з відповідача ОСОБА_1 , будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій,
- і навпаки, на користь ОСОБА_1 з позивача у цій справі слід стягнути понесені останнім судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судом, у вигляді:
= судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 849,99 грн. (розрахунок: судовий збір 1700,00 грн., сплачений Банком при подачі позову до суду першої інстанції (а.с. 1) /3 відповідача по 566,66 грн. з кожного окремо* 150%/100% з урахуванням того, що відповідач оскаржує рішення лише в частині себе, звідси зайво сплачений відповідачем ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги становить 1700,01 грн. (розрахунок: 2550,00 грн. (квитанція а.с. 127) – належний розмір судового збору за апеляцію 849,99 грн.) та може бути повернутий апелянту у подальшому апеляційним судом за результатом розгляду відповідного клопотання останнього в порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір»)
= та витрат на професійну правничу допомогу 7000,00 грн. (розрахунок: ордер адвоката Яма Д.М. (а.с. 124), договір про надання послуг адвоката № 289-з-2019 від 15.08.2019 року між адвокатом Яма Д.М. та Камейко Д.Б. (а.с. 125), квитанція на суму оплати відповідачем послуг адвоката Яма Д.М. 1400,00 грн. (а.с. 131), клопотання ТОВ «Вердикт Капітал» про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги а.с. 209- 215), акт приймання-передачі послуг від 06.03.2020 року між адвокатом Яма Д.М. та Камейко Д.Б. (а.с. 131) у вигляді усної консультації 500,00 грн. + ознайомлення з матеріалами справи 1000,00 грн. + складання заяви про перегляд заочного рішення 3000,00 грн. + складання апеляційної скарги 2500,00 грн.).
Керуючись ст. ст. 4, 10-11, 16, 59-60, 79, 84, 88, 131, 208-209, 212-215, 292, 294 ЦПК України в редакції, чинній до 14 12.2.2017 року включно, ст.ст. 7, 12, 43, 81-82, 89, 367-369, 372, 371-374, 376, 381-384, п.13 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2010 року в частині, яка є предметом апеляційного оскарження у цій справі, в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1  на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», 264649,44 грн. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № CL-200\1215\2007 від 18.01.2007 року станом на 19.10.2009 року, 1700,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору, 120,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого збору на ІТЗ скасувати. 
Ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», відмовити.
В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (ЄДРПОУ 21685166), правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал» (ЄДРПОУ 36799749), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді судового збору 849,99 грн. та витрат на професійну правничу допомогу 7000,00 грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 07.10.2020 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.