УХВАЛА

30 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 160/10300/19
адміністративне провадження № К/9901/26168/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стеценка С.Г.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Тацій Л.В., 
розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.09.2020 у справі №160/10300/19 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві «Златобанк» про стягнення суми банківського вкладу, -
УСТАНОВИВ:
09 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.09.2020 у справі №160/10300/19.
Ухвалою Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року залишено касаційну скаргу позивача без руху з підстави, передбаченої  статтею 330 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України), та встановлено строк з дня отримання копії цієї ухвали не пізніше 10 днів для усунення недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції документа про сплату судового збору та обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження відповідно до ст. 328 КАС України.
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ухвалу про залишення касаційної скарги без руху від 28.10.2020 скаржник отримав 06.11.2020.
19.11.2020 до Верховного Суду надійшло клопотання заявника про усунення недоліків касаційної скарги, в якому скаржник зазначає, що він звільнений від сплати судового збору відповідно до частини 3  статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" № 1023-XII від 12.05.1991.
Стосовно доводів позивача про те, що він як споживач фінансових послуг в розумінні Закону № 1023-XII звільнений від сплати судового збору за подання позову та відповідно і касаційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Закон № 1023-XII регулює відносини між споживачами товарів, робіт, послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізми їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до частини третьої статті 22 цього Закону, споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є фінансовою установою, яка надає фінансові послуги, оскільки, відповідно до частини першої статті 3 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI від 23.02.2012 (далі - Закон №4452-VI), він є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Крім того, відповідно до частини третьої статті 3 цього ж Закону, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що не має на меті отримання прибутку.
Тому, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не підпадає під категорію фінансової установи, яка під час надання інформації клієнту зобов`язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів. Отже, на фізичних осіб-вкладників комерційних банків під час дії тимчасової адміністрації у них не розповсюджується дія частини третьої статті 22 Закону №1023-XII, відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Таким чином Верховний Суд констатує, що дія частини третьої статті 22 Закону №1023-XII не поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб під час здійснення останнім владних управлінських функцій (виконання окремої владної функції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами на підставі пункту 4 частини другої статті 4 Закону №4452-VI).
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 у справі №817/777/16.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.
Щодо виконання вимог ухвали Верховного Суду від 28.10.2020 в частині обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження, колегія суддів зазначає, що на момент постановлення цієї ухвали, скаржником також не виконано ці вимоги  Верховного Суду. 
Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
У відповідності до приписів пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Абзацом другим пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України встановлено, що суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Оскільки, заяви про продовження строку із зазначення причини неможливості виконати вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху, що зумовлена обмеженнями, впровадженими карантином від скаржника не надходило, а з матеріалів касаційної скарги встановлено, що недоліки касаційної скарги не усунуто, то за таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Частиною шостою статті 332 КАС України передбачено, зокрема, що питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини сьомої статті 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 169, 330, 332 та пунктом 3 розділуІ "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.09.2020 у справі №160/10300/19 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві «Златобанк» про стягнення суми банківського вкладу - повернути скаржнику.
Роз`яснити скаржнику, що повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до суду із заявою в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали про повернення заяви надіслати учасникам справи, в порядку, визначеному ст. 251 КАС України. Заявнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом із заявою та доданими до заяви матеріалами. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді 	 С.Г. Стеценко  	
          	 Т.Г. Стрелець   Л.В. Тацій