ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 640/4995/19
адміністративне провадження № К/9901/23405/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
cудді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Кашпур  О.В., Уханенка  С.А.
розглянувши в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу №640/4995/19
за позовом  ОСОБА_1 до Національного банку України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2019 року, постановлену в складі: головуючого судді Шейко Т.І., та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2019 року, ухвалену в складі в складі колегії суддів: головуючого судді Бужак  Н.П., суддів Костюк  Л.О., Степанюка  А.Г.,
УСТАНОВИВ:
І. Обставини справи
1.           ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Національного банку України (далі - відповідач, НБУ) з вимогами: визнати звільнення ОСОБА_1 з посади головного економіста відділу планування управління контролінгу Департаменту фінансового контролінгу незаконним і поновити ОСОБА_1 на роботі; стягнути з НБУ середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 261391,67 грн.
2.          Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 квітня 2019 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження.
3.          Представник відповідача разом з відзивом на позов 02 травня 2019 року надав до суду клопотання про закриття провадження в справі, оскільки, за його переконанням, цю справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
4.          Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2019 року, яка залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2019 року, клопотання представника відповідача про закриття провадження в справі задоволено. Закрито провадження в адміністративній справі №640/4995/19.
5.          Закриваючи провадження в справі, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що на підставі наказу НБУ від 18 січня 2018 року №420-к ОСОБА_1 звільнена з посади головного економіста відділу планування управління контролінгу Департаменту фінансового контролінгу, на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, у зв`язку зі скороченням штату працівників.
6.          Відповідно до частини четвертої статті 64 Закону України «Про Національний банк України» (у редакції, що діяла до 01 травня 2016 року) службовці Національного банку України є державними службовцями і до них застосовуються норми Закону України «Про державну службу», якщо цей Закон не встановлює іншого.
7.          Однак підпунктом 7 пункту 3 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII) у статті 64 Закону України «Про Національний банк України» частину четверту виключено з 01 травня 2016 року.
8.          Отже, починаючи з 01 травня 2016 року всі працівники НБУ не є державними службовцями.
9.          Матеріалами справи, а саме копією трудової книжки позивачки, підтверджується, що 01 травня 2016 року ОСОБА_1 утрачено статус державного службовця відповідно до Закону №889-VII, про що зроблено відповідну відмітку.
10.          У зв`язку з цим суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що спірні правовідносини, які виникли внаслідок звільнення позивачки з займаної посади, не є правовідносинами, що стосуються проходження публічної служби, унаслідок чого вони не є управлінськими та не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому провадження в справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
11.          Уважаючи судові рішення судів попередніх інстанцій ухваленими з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
12.          На обґрунтування вимог касаційної скарги скаржниця зазначила, що Законом України «Про Національний банк України» вона віднесена до службовців. Виходячи з функцій НБУ як державної установи, позивачка перебувала на іншій державній службі. 
13.          Скаржниця звертає увагу, що виконання нею функцій держави також підтверджується тим, що вона відноситься до кола осіб, які подають декларації відповідно до Закону України «Про запобігання корупції».
14.          З огляду на це, на думку скаржниці, спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
15.          Указана касаційна скарга надійшла на адресу Верховного Суду 19 серпня 2019 року.
16.          За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській  О.Р., суддям Кашпур  О.В., Уханенку  С.А.
17.          Ухвалою Верховного Суду від 22 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2019 року.
18.          Від відповідача надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких він наполягає на безпідставності останньої, просить у її задоволенні відмовити і залишити оскаржувані судові рішення без змін.
ІІІ. Джерела права та акти їхнього застосування
19.          08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15.01.2020 №460-XI «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон №460-XI), яким до окремих положень КАС України внесені зміни.
20.          Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №460-XI передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
21.          З урахуванням викладеного, розглядаючи цю справу, Суд керується положеннями КАС України, що діяли до набрання чинності змін, унесених Законом №460-IX.
22.          Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
23.          Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
24.          Відповідно до положень пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому, зокрема хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.
25.          Пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах із приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
26.          Водночас пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України передбачено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
27.          Для набуття спором ознак публічно-правового, у контексті статті 19 КАС України, спірні правовідносини мають безпосередньо випливати з перебування особи на посаді, яка віднесена до публічної служби, та здійснення нею службової діяльності.
28.          01 травня 2016 року набрав чинності Закон №889-VIII, згідно з преамбулою якого цей Закон визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.
29.          Відповідно до частини першої статті 1 Закону №889-VIII державною службою є публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.
30.          Згідно з пунктом 4 частини першої статті 2 Закону №889-VIII посадою державної служби є визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.
31.          Пунктом 9 частини третьої статті 3 Закону №889-VIII встановлено, що дія цього Закону не поширюється на службовців Національного банку України.
IV. Позиція Верховного Суду
32.          Суди першої й апеляційної інстанцій встановили, що ОСОБА_1 працювала на посаді головного економіста відділу планування управління контролінгу Департаменту фінансового контролінгу НБУ.
33.          Перебуваючи у трудових відносинах з НБУ, позивачка з 01 травня 2016 року втратила статус державного службовця.
34.          У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року в справі №804/2823/16 вже була визначена юрисдикції спору у подібних правовідносинах. Так, Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи вимоги позивачки про скасування наказу НБУ від 26 липня 2016 року №3202-к про звільнення, поновлення на посаді провідного економіста сектору інспекційних перевірок відділу банківського нагляду Управління НБУ або на посаді економіста в центральному апараті НБУ за умови відсутності вакантних посад в Управлінні НБУ та стягнення середнього заробітку, указала, що з 1 травня 2016 року позивачка втратила статус державного службовця, не здійснювала службову діяльність, а тому її посада не належала до посад публічної служби.
35.          Таким чином, ОСОБА_1 , перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем (станом після 01.05.2016), не була державним службовцем, не здійснювала службову діяльність, у розумінні статті 19 КАС України, а тому її посада не відноситься до посад публічної служби.
36.          Також Суд звертає увагу, що відповідач у цих правовідносинах виступає не як суб`єкт владних повноважень, що виконує владно-управлінські функції, а як роботодавець у трудових відносинах.
37.          Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
38.          Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
39.          Статтею 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
40.          Отже, спір, що виник у зв`язку зі звільненням працівника з посади, трудова діяльність на якій не пов`язана з проходженням публічної служби, має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.
41.          Пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
42.          Таким чином, виходячи з приписів пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правильно закрив провадження в цій адміністративній справі.
43.          Указане також відповідає практиці Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду, який розглядає за правилами цивільного судочинства спори щодо роботи в НБУ та у його структурних підрозділах, якщо спірні правовідносини виникли після 01 травня 2016 року. Наприклад, Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду розглянув за правилами цивільного судочинства справи №755/901/18 та №754/7439/19 про поновлення на роботі, визнання незаконним і скасування наказу про звільнення працівників НБУ.
44.          Положеннями частини першої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020) визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
45.          Відповідно до частини другої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020) суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
46.          Згідно з частиною першою статті 350 КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
47.          Таким чином, оскільки суди не допустили неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.
V. Судові витрати
48.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, Суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
49.          Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
50.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
51.          Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23  липня 2019 року в цій справі залишити без змін.
52.          Судові витрати не розподіляються.
53.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                                О.Р.  Радишевська
Судді:                                                                                                    О.В.  Кашпур
                                                                                                    С.А.  Уханенко