Ухвала                                                 
05 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 545/2979/14-ц
провадження № 61-13630ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., 
розглянув клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Кіндяка Олександра Ігоровича про зупинення дії постанови Полтавського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, та про зупинення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 56891834,
ВСТАНОВИВ:
11 вересня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року, та залишити в силі ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 травня 2020 року, у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича.
Ухвалою Верховного Суду від 21 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження за зазначеною касаційною скаргою. 
Представник ОСОБА_1 - адвокат Кіндяк О. І. 28 вересня 2020 року подав до суду касаційної інстанції клопотання про зупинення дії постанови Полтавського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року та про зупинення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 56891834 з примусового виконання виконавчого листа № 545/2979/14-ц виданого 15 грудня 
2017 року Полтавський міськрайонним судом Полтавської області про стягнення коштів з ОСОБА_1 до розгляду касаційної скарги у даній справі по суті та ухвалення остаточного рішення.
На обґрунтування поданого клопотання заявник посилається на те, що 
оскільки постанова апеляційного суду від 02 вересня 2020 року набрала законної сили на неї можуть посилатись інші сторони, як на рішення, що набрало законної сили, приватний виконавець при інших скаргах або при проведенні виконавчих дій, що може призвести до негативних наслідків 
у разі задоволення касаційної скарги. Також зазначає, що виконавець може проводити виконавчі дії, реалізовувати майно, проводити електронні торги, видавати постанови про передачу майна покупцю, а покупець реєструвати право власності на майно та отримувати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частинами першою та другою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала.
Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, підтверджені певними доказами.
Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади 
і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Зазначене також визначено положенням статті 129-1 Конституції України.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Отже, враховуючи обов`язковість судового рішення, клопотання про зупинення його виконання або зупинення його дії має бути достатньо обґрунтованим та відповідати законодавчо закріпленим гарантіям врахування прав та інтересів усіх учасників справи, забезпечувати збалансованість їх інтересів.
Ураховуючи наведене, а також те, що оскарження судового рішення 
в касаційному порядку не є безумовною підставою для зупинення його виконання або зупинення його дії судом касаційної інстанції, у задоволенні клопотання про зупинення дії постанови Полтавського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року слід відмовити, оскільки представник ОСОБА_1 - адвокат Кіндяк О. І. не навів переконливих доводів того, що невжиття заходів зупинення дії судового рішення може призвести до будь-яких негативних наслідків. 
Клопотання про зупинення виконавчих дій не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до статей 34, 38 Закону України «Про виконавче провадження» питання зупинення вчинення виконавчих дій і зупинення виконавчого провадження віднесено до компетенції виконавця. 
Заявник у своєму клопотанні практично просить «забезпечити касаційну скаргу» шляхом зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №56891834, у якому заявник є боржником, по виконанню рішення, яке набрало законної сили (виконавчий лист № 545/2979/14-ц виданий 
15 грудня 2017 року Полтавський міськрайонним судом Полтавської області).
Посилання заявника на пункт 6 частини першої статті 150 ЦПК України колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в ньому йдеться мова про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником в судовому порядку - як про спосіб забезпечення позову. 
В даній справі заявник звернувся до суду не з позовом, а зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В. Л., і заявник не оскаржує виконавчий документ в судовому порядку.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимо забезпечувати позов  шляхом  зупинення  виконання  судових  рішень,  що  набрали законної сили.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, 
в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Кіндяка Олександра Ігоровича про зупинення дії постанови Полтавського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року та про зупинення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 56891834 з примусового виконання виконавчого листа № 545/2979/14-ц виданого 15 грудня 2017 року Полтавський міськрайонним судом Полтавської області про стягнення коштів з ОСОБА_1 до розгляду касаційної скарги по суті та ухвалення остаточного рішення, залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                    Г. В. Коломієць 
       Б. І. Гулько 
       Д. Д. Луспеник