Ухвала
14 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 522/15140/19
провадження № 61-17889ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Русинчука М. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів, Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
30 листопада 2020 року ОСОБА_1 (згідно штемпеля на поштовому конверті) подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року у вказаній справі, яка за своїм змістом не відповідає вимогам статей 389, 392 ЦПК України, оскільки не містить обов`язкових підстав касаційного оскарження.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга ОСОБА_1  не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, підставамикасаційного оскарження зазначє пункти 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема, що висновки суду апеляційної інстанції суперечать висновкам, викладеним у певних постановах Верховного Суду щодо застосування пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України, і відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування цієї ж норми права.
Таке суперечливе обґрунтування касаційної скарги з наведенням взаємовиключних підстав касаційного оскарження не можна визнати належним. 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Без виконання вимоги щодо зазначення у касаційній скарзі обов`язкових підстав касаційного оскарження судового рішення неможливо визначити підстави відкриття касаційного провадження та межі, в яких має здійснюватись касаційний перегляд оскаржених судових рішень.
Оскільки касаційна скарга за своїм змістом не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, її належить залишити без руху з наданням особі, яка подала скаргу, строку для виправлення зазначених недоліків (подання касаційної скарги, яка має відповідати вимогам наведеної норми процесуального права, разом з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи).
Керуючись статтями 185, 392, 390, 393 ЦПК України 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року залишити без руху.
Надати  ОСОБА_1 строк для усунення зазначеного недоліку касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                            М. М. Русинчук