ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 грудня 2020 року           справа №200/4573/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:  судді-доповідача  Міронової Г.М., суддів:  Гаврищук Т.Г., Геращенка І.В.,  розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1   на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 р. (у повному обсязі складено 07 жовтня 2020 року у м. Слов`янськ) у справі  № 200/4573/20-а (головуючий І інстанції суддя Аканов О.О.)  за позовом   ОСОБА_1  до  Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області  про визнання протиправними дії щодо не призначення та невиплати пенсії за вислугу років, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                   В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з  позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області  (далі – відповідач) в якому просив:
визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області щодо непризначення та невиплати йому  з 23.10.2019 року пенсії за вислугу років 24 роки 07 місяців, у тому числі на посадах прокурора: 16 років 05 місяців, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII;
зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області від 17.04.2020 року № 137, щодо відмови в призначенні та виплаті з 23.10.2019 року йому пенсії за вислугу років 24 роки 07 місяців, у тому числі на посадах прокурора: 16 років 05 місяців, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII;
зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області повторно розглянути його заяву від 23.10.2019 року про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, з урахуванням наявності в нього вислуги років 24 роки 07 місяців, у тому числі на посадах прокурора: 16 років 05 місяців, зокрема: з 01.09.1996 по 21.11.2000 денної форми навчання, з 22.11.2000 по 31.10.2001 проходження строкової військової служби, з 17.04.2003 по 30.04.2004 проходження служби на посаді слідчого військової прокуратури Миколаївського гарнізону, з 30.04.2004 по 28.07.2004 проходження служби на посаді старшого слідчого військової прокуратури Миколаївського гарнізону, з 28.07.2004 по 16.07.2007 проходження служби на посаді помічника військового прокурора Миколаївського гарнізону, з 16.07.2007 по 15.07.2009 проходження служби на посаді помічника військового прокурора Одеського гарнізону, з 15.07.2009 по 04.05.2011 проходження служби на посаді старшого помічника військового прокурора Одеського гарнізону, з 04.05.2011 по 15.06.2011 проходження служби на посаді прокурора  відділу нагляду за додержанням законів у військових формуваннях військової прокуратури Південного регіону України, з 15.06.2011 по 23.08.2011 проходження служби на посаді старшого прокурора відділу захисту прав і свобод громадян та інтересів держави військової прокуратури Південного регіону України, з 23.08.2011 по 14.08.2012 проходження служби на посаді заступника військового прокурора Дніпропетровського гарнізону, з 14.08.2012 по 01.09.2014 проходження служби на посаді заступника Дніпропетровського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері, з 01.09.2014 по 16.04.2015 проходження служби на посаді заступника військового прокурора Дніпропетровського гарнізону, з 16.04.2015 по 14.07.2015 проходження служби на посаді військового прокурора Луганського гарнізону, з 14.07.2015 по 14.09.2015 проходження служби на посаді прокурора відділу військової прокуратури Південного регіону України, з 14.09.2015 по 03.11.2015 проходження служби на посаді начальника 3-го відділу військової прокуратури Донецького гарнізону, з 04.11.2015 по 19.06.2017 проходження служби на посаді заступника військового прокурора Донецького гарнізону, з 19.06.2017 по 14.07.2017 проходження служби на посаді заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону, з 14.07.2017 по 19.03.2019 проходження служби на посаді військового прокурора Миколаївського гарнізону, з 20.03.2019 по теперішній час проходження служби на посаді прокурора відділу військової прокуратури об`єднаних сил; 
зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області призначити та виплачувати йому з 23.10.2019 року пенсію за вислугу років 24 роки 07 місяців, у тому числі на посадах прокурора: 16 років 05 місяців, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, та прийняти відповідне рішення (розпорядження);
допустити до негайного виконання рішення суду;
зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області у встановлений судом строк подати звіт щодо виконання рішення суду (том 1 а.с. 1-15, 103-122, 198-212, том 2 а.с. 7-21).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у справі  № 200/4573/20-а позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області від 17.04.2020 № 137 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» ОСОБА_1 .
Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (місцезнаходження: 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, 5, код ЄДРПОУ 23346787) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) від 23.10.2019 року № 9530 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, з зарахуванням з 01.09.1996 по 21.11.2000 денної форми навчання; періодів роботи: з 22.11.2000 по 31.10.2001 проходження строкової військової служби; з 17.04.2003 по 30.04.2004 проходження служби на посаді слідчого військової прокуратури Миколаївського гарнізону; з 30.04.2004 по 28.07.2004 проходження служби на посаді старшого слідчого військової прокуратури Миколаївського гарнізону; з 28.07.2004 по 16.07.2007 проходження служби на посаді помічника військового прокурора Миколаївського гарнізону; з 16.07.2007 по 15.07.2009 проходження служби на посаді помічника військового прокурора Одеського гарнізону; з 15.07.2009 по 04.05.2011 проходження служби на посаді старшого помічника військового прокурора Одеського гарнізону; з 04.05.2011 по 15.06.2011 проходження служби на посаді прокурора  відділу нагляду за додержанням законів у військових формуваннях військової прокуратури Південного регіону України; з 15.06.2011 по 23.08.2011 проходження служби на посаді старшого прокурора відділу захисту прав і свобод громадян та інтересів держави військової прокуратури Південного регіону України; з 23.08.2011 по 14.08.2012 проходження служби на посаді заступника військового прокурора Дніпропетровського гарнізону; з 14.08.2012 по 01.09.2014 проходження служби на посаді заступника Дніпропетровського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері; з 01.09.2014 по 16.04.2015 проходження служби на посаді заступника військового прокурора Дніпропетровського гарнізону; з 16.04.2015 по 14.07.2015 проходження служби на посаді військового прокурора Луганського гарнізону; з 14.07.2015 по 14.09.2015 проходження служби на посаді прокурора відділу військової прокуратури Південного регіону України; з 14.09.2015 по 03.11.2015 проходження служби на посаді начальника 3-го відділу військової прокуратури Донецького гарнізону; з 04.11.2015 по 19.06.2017 проходження служби на посаді заступника військового прокурора Донецького гарнізону; з 19.06.2017 по 14.07.2017 проходження служби на посаді заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону; з 14.07.2017 по 19.03.2019 проходження служби на посаді військового прокурора Миколаївського гарнізону; з 20.03.2019 по 31.10.2019 проходження служби на посаді прокурора відділу військової прокуратури об`єднаних сил, з урахуванням висновків суду у даній справі.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (том 2 а.с. 36-42).
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог та доповнити наступними абзацами: 
«Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо непризначення та невиплати з 23.10.2019 року ОСОБА_1 пенсії за вислугу років 24 роки 07 місяців, у тому числі на посадах прокурора: 16 років 05 місяців, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».
Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з 23.10.2019 про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням наявності у нього пільгової вислуги років, зокрема вислуги років: 24 роки 07 місяців, у тому числі на посадах прокурора: 16 років 05 місяців, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»».
В обґрунтування доводів зазначає, що Донецький окружний адміністративний суд, частково задовольняючи його позовні вимоги, як при розгляді у січні 2020 року справи № 200/14535/19-а, так і про розгляді в жовтні 2020 року справи № 200/4573/20-а, та двічі скасовуючи рішення Управління від 01.11.2019 року № 212 та від 17.04.2020 року № 137, взагалі не розглянув питання наявності у нього пільгової вислуги (із врахування 1-ого місяця служби за 3 місяця), яке не визнає Управління, про що воно вказало у своєму письмовому рішенні № 137 від 17.04.2020 року та вдруге відмовило у призначенні пенсії, тобто судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи; та призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, чим продовжується порушення його конституційний прав з жовтня 2019 року до теперішнього часу на отримання пенсії відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру». Наведене порушує його конституційне право на отримання пенсії з жовтня 2019 року по теперішній час.
В частині задоволених позовних вимог рішення суду не оскаржено.
Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також витребувані судом письмові докази (т. 2 а.с. 95, 97-117). 
Представник відповідача в  судове засідання не прибув, хоча повідомлений належним чином  (том 2 а.с. 119).
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки сторони в судове засідання не прибули. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача,  вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі обставини.
Відповідно до диплому серії НОМЕР_2 , виданого 29 червня 2001 ОСОБА_1 закінчив у 2001 році Одеський національний університет імені І.І.Мечникова і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста (том 1 а.с. 43, 44).
З відомостей трудової книжки позивача НОМЕР_3 вбачається, що позивач:
з 22.11.2000 проходив військову службу в Збройних Силах, у тому числі з 07.04.2003 до 14.08.2012 на прокурорсько-слідчих посадах в органах військової прокуратури;
11.02.2011 прийняв Присягу працівника прокуратури;
15.08.2012 у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису органів прокуратури України відповідно до наказу Генерального прокурора України № 100ш від 11.06.2012 призначений на посаду заступника Дніпропетровського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного району України (наказ від 14.08.2012 №57к);
01.09.2014 призначений заступником військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України (наказ від 01.09.2014 № 48к);
03.02.2015 звільнений з посади заступника військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України у зв`язку зі вступом на військову службу (п.3 ст.36 КЗпП України).
З витягу послужного списку, складеного начальником відділу роботи з кадрами військової прокуратури об`єднаних сил, вбачається, що позивач проходив службу в органах військової прокуратури на різних посадах, зокрема:
- з 17.04.2003 року по 30.04.2004 року на посаді слідчого військової прокуратури Миколаївського гарнізону (наказ військового прокурора Південного регіону України від 17.04.2003 року № 12 ос);
- з 30.04.2004 року по 28.07.2004 року на посаді старшого слідчого військової прокуратури Миколаївського гарнізону (наказ військового прокурора Південного регіону України від 30.04.2004 року № 12 ос);
- з 28.07.2004 року по 16.07.2007 року на посаді помічника військового прокурора Миколаївського гарнізону (наказ військового прокурора Південного регіону України від 28.07.2004 року № 19 ос);
- з 16.07.2007 року по 15.07.2009 року на посаді помічника військового прокурора Одеського гарнізону (наказ військового прокурора Південного регіону України від 16.07.2007 року № 12 ос);
- з 15.07.2009 року по 04.05.2011 року на посаді старшого помічника військового прокурора Одеського гарнізону (наказ військового прокурора Південного регіону України від 15.07.2009 року № 6 ос);
- з 04.05.2011 року по 15.06.2011 року на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів у військових формуваннях військової прокуратури Південного регіону України (наказ військового прокурора Південного регіону України від 04.05.2011 року № 15 ос);
- з 15.06.2011 року по 23.08.2011 року на посаді старшого прокурора відділу захисту прав і свобод громадян та інтересів держави військової прокуратури Південного регіону України (наказ військового прокурора Південного регіону України від 15.06.2011 року № 22 ос);
- з 23.08.2011 року по 26.07.2012 року на посаді заступника військового прокурора Дніпропетровського гарнізону (наказ військового прокурора Південного регіону України від 23.08.2011 року № 34 ос);
- 26.07.2012 року звільнено з військової служби у запас на підставі п. «г» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 26.07.2012 року № 599;
- 14.08.2012 року звільнено з посади наказом прокурора Південного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері № 57 від 14.08.2012; 
- з 14.08.2012 року по 02.02.2015 року працював на посаді заступника військового прокурора Дніпропетровської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері (наказ військового прокурора Південного регіону України від 14.08.2012 року № 57-к); 
- з 04.02.2015 по 16.04.2015 працював на посаді заступника військового прокурора Дніпропетровського гарнізону (наказ військового прокурора Південного регіону України від 03.02.2015 № 78-к);
-з 16.04.2015 по 14.07.2015 працював на посаді військового прокурора Луганського гарнізону (наказ Генерального прокурора України №105 вк від 16.04.2015 року);
- з 14.07.2015 по 31.08.2015 працював прокурором відділу військової прокуратури Південного регіону України (наказ військового прокурора Південного регіону України № 548 к від 14.07.2015);
- залучений до проведення антитерористичної операції з 08.06.2015 року наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 29.06.2015 року № 180;
- з 31.08.2015 по 14.09.2015 знаходився у розпорядженні військового прокурора сил антитерористичної операції (наказ військового прокурора Південного регіону України  № 699к від 28.08.2015);
- з 14.09.2015 по 03.11.2015 працював начальником 3-го відділу військової прокуратури Донецького гарнізону (наказ військового прокурора Донецького гарнізону № 17 від 14.09.2015);
- залучений до сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької і Луганської областях з 07.09.2015 року наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 16.09.2015 року № 259;
- з 04.11.2015 по 19.06.2017 працював на посаді заступника військового прокурора Донецького гарнізону ( наказ Генерального прокурора України № 513 вк від 04.11.2015);
- з 19.06.2017 по 14.07.2017 працював на посаді заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону (наказ Генерального прокурора України № 307вк від 12.06.2017);
- з 14.07.2017 по 19.03.2019 працював на посаді військового прокурора Миколаївського гарнізону (наказ Генерального прокурора України  № 379вк від 10.07.2017);
- з 20.03.2019 працює на посаді прокурора відділу військової прокуратури об`єднаних сил (наказ військового прокурора об`єднаних сил № 200/1 к від 20.03.2019);
- залучений до сил і до засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях з 20.03.2019 року наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 16.04.2019 року № 44/ДСК (том 1 а.с. 20-24).
23 жовтня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 9530 про призначення пенсії за вислугу років згідно із Законом України “Про прокуратуру”. 
До заяви додано наступні документи: копія паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 ; копія картки платника податків від 25 жовтня 2019 року; копія трудової книжки НОМЕР_3 ; копія посвідчення офіцера НОМЕР_5 ; копія посвідчення прокурора України № 052550; копія посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_6 , виданого 17 серпня 2016 року; копія диплома НОМЕР_2 від 29 червня 2001 року; копія додатку № 243252 до диплому НОМЕР_2 від 29 червня 2001 року; довідка № 14-212 вих. 19 від 17 жовтня 2019 року про заробітну плату, видана Військовою прокуратурою об`єднаних сил; довідка № 15-255 вих. 19 від 10 вересня 2019 року, видана Військовою прокуратурою об`єднаних сил; довідка № 15-257 вих. 19 від 10 вересня 2019 року, видана Військовою прокуратурою об`єднаних сил; витяг з послужного списку від 17 вересня 2019 року; довідка про безпосередню участь особи в операції об`єднаних сил, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України № 15-262 вих.19 від 13 вересня 2019 року; розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію станом на 10 жовтня 2019 року; наказ № 570к від 20 вересня 2019 року “Про оголошення вислуги років прокурору першого відділу процесуального керівництва, досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні управління процесуального керівництва ОСОБА_1 станом на 20 вересня 2019 року”; довідка № 10/237 від 23 жовтня 2019 року про факт проживання (том 1 а.с. 131).
Рішенням пенсійного органу № 212 від 01 листопада 2019 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років за нормами Закону України “Про прокуратуру”. Вказане рішення обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 має стаж роботи 07 років 11 місяців 28 днів, в тому числі на посадах прокурорів – 04 роки 10 місяців 14 днів. Оскільки згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу за період з 01 січня 2004 року по 13 серпня 2012 року відсутні дані про сплату страхових внесків та заявником не було надано довідку про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески, період роботи з 01 січня 2004 року по 13 серпня 2012 року не було враховано до стажу роботи (том 1 а.с. 50).
З метою підтвердження факту отримання грошового забезпечення, сплати страхових внесків за період з 01 січня 2004 року по 13 серпня 2012 року та проходження служби, 27 листопада 2019 року позивачем додатково надано відповідачу: довідку квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаєва від 18 листопада 2019 року № 4256; довідку військової частини НОМЕР_7 від 15 листопада 2019 року № 984; довідку Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 21 листопада № 179/1/17998; довідку військової частини НОМЕР_8 від 13 листопада 2019 року № 1314/8/577.
Листом від 13 грудня 2019 року № 21035/02/34 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що надані ним документи не можуть бути прийняті до виконання через те, що рішенням від 01 листопада 2019 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії (том 1 а.с. 51).
Постановою Першого апеляційного суду від 07.04.2020 року залишено без змін рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року у справі № 200/14535/19-а, яким визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області від 01 листопада 2019 року № 212 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» ОСОБА_1 . Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 9530 від 23 жовтня 2019 року про призначення пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням висновків суду (том 1 а.с. 53-57, 58, 59-63).
17.04.2020 за результатами розгляду заяви позивача від 23.10.2019 року за № 9530 про призначення пенсії за вислугу років за нормами Закону України від 14.10.2014 № 1697-VІІ «Про прокуратуру» управлінням Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області прийнято рішення № 137 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру». Вказане рішення мотивовано відсутністю необхідного загального страхового стажу. До загального стажу не було зараховано період роботи з 01.03.2015 року по 01.05.2016 року, тому що не надано довідки про заробіток для обчислення пенсії.  Крім того, зазначено, що у період з 07.09.2015 року по 19.06.2017 року ОСОБА_1 безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, але Законом України «Про прокуратуру» не передбачено зарахування 1 місяця служби за 3 місяці. 
Загальний стаж роботи позивача за змістом  спірного рішення складає 21 рік 8 місяців, у тому числі період роботи на прокурорських посадах 15 років 1 місяць 26 днів. (том 1 а.с. 52).
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
За унормуванням  ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково  поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів  та вимог апеляційної скарги.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
За статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
На момент звернення позивача про призначення пенсії діє Закон України «Про прокуратуру»  від 14.10.2014 року № 1697-VII. 
Статтею 86 Закону № 1697-VII визначено підстави та порядок призначення пенсії за вислугу років.
Так, відповідно до частини 1 статті 86 Закону № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:
з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.
За змістом ч.ч. 6-8 цієї статті до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;
слідчими, суддями;
на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;
у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;
на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України;
на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;
військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;
відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.
Право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.
Статтею 15 Закону № 1697-VII визначена категорії посад, які підпадають від визначення прокурора органу прокуратури. Прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.
Аналіз наведених діючих норм свідчить про те, що законодавство розрізняє поняття «вислуги років, що дає право на пенсію» як загального стажу і «стажу роботи на прокурорських посадах» як спеціального стажу лише на визначених законом посадах. При цьому посади, період роботи на яких зараховується до стажу роботи на прокурорських посадах, тобто до спеціального стажу, і до вислуги років, що дає право на пенсію, є відмінними. В той же час до вислуги років, що дає право на пенсію, включається весь стаж роботи на посадах в органах прокуратури.
Що стосується періоду роботи з 01.03.2015 року по 01.05.2016 року, який не був зарахований до загального стажу у зв`язку з ненаданням довідки про заробіток для обчислення пенсії.
Приписами пункту 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до  Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 окреслено, що  орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 передбачено: не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
За правилами пункту 2.1 розділу II вказаного Порядку № 22-1  визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються: зокрема,
документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
документи про стаж, що визначені  Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з  додатком 4  до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з  додатком 3  до Положення;
документи про місце проживання (реєстрації) особи;
документи, які засвідчують особливий статус особи:
посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни; довідка МСЕК про групу та причину інвалідності, отриманої унаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, отриманих під час безпосереднього перебування в районах та у період здійснення зазначених заходів, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку; довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або довідка про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, або довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637), а для осіб, яким надано статус особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 11-13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», також документи, на підставі яких встановлено статус особи з інвалідністю внаслідок війни, визначені Порядком надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, які отримали інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2015 року № 685 (у разі призначення пенсії особам з інвалідністю згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону);
посвідчення учасника бойових дій, довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або довідка про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, або довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637), а для осіб, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», також документи, на підставі яких встановлено статус учасника бойових дій, визначені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (у разі призначення пенсії учасникам бойових дій згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону).
У відповідності до абзацу 9 підпункту 2 пункту 2.1 розділу II вказаного Порядку № 22-1 у разі якщо за період з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до  Закону України  “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, страховий стаж та заробітна плата (дохід) обчислюються на підставі довідки про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески згідно з  додатком 2  до цього Порядку.
Пунктом 4.2. Порядку № 22-1 визначено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Абзацом 3 пункту 1.7 Порядку № 22-1 передбачено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
Судом першої інстанції було вірно встановлено та не спростовано відповідачем, що  останнім не були витребувані додаткові документи для підтвердження спірних обставин та не надавався позивачеві час для подання таких додаткових документів. Трудовий стаж позивача підтверджується наявною в матеріалах справи копією трудової книжки останнього серії НОМЕР_3 .
В апеляційній скарзі апелянт просив частково скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог та доповнити наступними абзацами: 
«Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо непризначення та невиплати з 23.10.2019 року ОСОБА_1 пенсії за вислугу років 24 роки 07 місяців, у тому числі на посадах прокурора: 16 років 05 місяців, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».
Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з 23.10.2019 про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням наявності у нього пільгової вислуги років, зокрема вислуги років: 24 роки 07 місяців, у тому числі на посадах прокурора: 16 років 05 місяців, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»».
Що стосується твердження апелянта про наявність в нього пільг по обчисленню стажу за час проходження служби в зоні проведення антитерористичної операції. 
Пп. «а» п.3 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 р. «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей»  (далі Постанова № 393), яким регламентуються пільгові умови зарахування до вислуги років часу проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, визначено: до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:
а) один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.
Пунктом 1 Постанови № 393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті “ж” статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються:
військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту;
час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах внутрішніх справ, Службі безпеки, Національній поліції, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу.
Отже, наведені положення Постанови № 393 передбачають право на пільгове обчислення вислуги років, зокрема, для осіб, які працювали в органах прокуратури на відповідних посадах і перебувають на військовій службі.
З витягу з наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 02.02.2015 року № 61 вбачається, що укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України із ОСОБА_1 строком на п`ять років та прийнято його на військову службу за контрактом (том 2 а.с. 100-101).
10 вересня 2020 року Військовою прокуратурою об`єднаних сил видано ОСОБА_1 довідку за № 15-678 вих20, з якої вбачається, що останній з 04.02.2015 року по 10.09.2020 року перебував на військовій службі у Збройних Силах України (том 2 а.с. 106).
Наказом Військової прокуратури об`єданих сил № 570к від 20 вересня 2019 року оголошено ОСОБА_1 вислугу років, що дає право на виплату щомісячної надбавки за вислугу років, та пільгову вислугу років станом на 20 вересня 2019 року за списком (том 2 а.с. 104).
Зі списку до вказаного наказу вбачається, що позивач станом на 20.09.2019 року має вислугу років, що дає право на виплату щомісячної надбавки за вислугу років – 24 р. 6 м. 8 д., та пільгову вислугу років – 4 р. 11 м. 06 д. (том 2 а.с. 105).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у справі  № 200/4573/20-а позов ОСОБА_1 задоволено частково. При прийнятті вказаного рішення судом першої інстанції залишилося без дослідження саме питання про пільгове обчислення періоду безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення - 1 місяць служби за 3 місяці.
Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Проаналізувавши викладене, колегія суддів погоджує доводи позивача, що він є особою, яка має право на пільгове обчислення вислуги років, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є слушними.
Керуючись частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України  та  статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі "Рисовський проти України" Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як зазначалося вище, 23 жовтня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 9530 про призначення пенсії за вислугу років згідно із Законом України «Про прокуратуру», але пенсійним органом було декілька разів відмовлено в призначенні такої пенсії, кожний раз з різних підстав.
З рішення суду першої інстанції вбачається, що, зобов`язуючи відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , суд виходив із того, що питання про прийняття відповідного рішення є дискреційними повноваженнями пенсійного органу.
Колегія суддів вважає такий висновок суду помилковим з огляду на наступне.
У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати "дискреційні повноваження", користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень  може  вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.
На переконання  суду, дискреція діє тільки у разі, коли у рамках закону держорган може приймати різні рішення.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.
Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:
- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);
- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);
- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);
- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).
В рамках адміністративного судочинства: 
дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм; 
бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України; 
рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; 
індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).
Суд виходить з того, що в даних правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної  особи. Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправних дій відповідача щодо не призначення пенсії за вислугу років, тобто правильним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання відповідача призначити таку пенсію з 23.10.2019 року.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції порушені вимоги норми матеріального та процесуального права,  внаслідок чого рішення суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній та резолютивній частинах щодо вказаних позовних вимог.
Керуючись ч. 4 ст. 245, ст. ст.  311, 315, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

                                                П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у справі  № 200/4573/20-а – змінити в мотивувальній та резолютивній частинах  позовних вимог щодо  права ОСОБА_1 на пільгове обчислення вислуги років, враховуючи правове обґрунтування мотивувальної частини постанови суду апеляційної інстанції.
Абзац третій резолютивної частини рішення  викласти у наступній редакції:
«Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років 24 роки 07 місяців, у томи числі на посадах прокурора: 16 років 05 місяців, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру». 
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не  підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 16 грудня 2020 року.

Головуючий                                                                               Г.М. Міронова 

Судді:                                                                                                   Т.Г. Гаврищук

                                                                                                             І.В. Геращенко