ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7295/20 Справа № 183/7434/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року                                                                        м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,
за участю секретаря – Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційні скарги  ОСОБА_1 та Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Дніпропетровськгаз”

на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 17 червня 2020 року

по цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства “Дніпропетровськгаз” про зобов`язання вчинити дії, –

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства “Дніпропетровськгаз” (далі – ПАТ “Дніпропетровськгаз”) про зобов`язання вчинити дії.

Позовна заява, мотивована тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , де проживає і користується послугами газопостачання. У його квартирі є газова плита і відсутній газовий лічильник.

Зазначав, що між ним та ПАТ “Дніпропетровськгаз” укладений типовий договір розподілу природного газу. Він сумлінно виконував усі умови договору та регулярно сплачував послуги в терміни, визначені у рахунках, заборгованості не мав.

З грудня 2016 року нарахування послуг за спожитий газ йому здійснюється відповідно до показників загальнобудинкового лічильника, тому він здійснював оплату за спожитий природний газ пропорційно числу мешканців будинку, відповідно кількості зареєстрованих осіб в будинку.

З 17.08.2017 року по 15.11.2017 року він утримувався в Дніпровській установі виконання покарань № 4, тому і не здійснював оплату за газ, але на думку відповідача утворилася заборгованість.

Він звертався до відповідача із заявою про безоплатне встановлення в його квартирі лічильника природного газу, однак ним отримано відмову із пропозицією встановити лічильник газу за власні кошти.

Після встановлення загальнобудинкового лічильника газу, від відповідача стали надходити рахунки, в яких нарахування за послуги з газопостачання значно збільшилося. При цьому, в наданих рахунках ПАТ “Дніпропетровськгаз” почав зазначати показники будинкового лічильника та об`єм спожитого газу без зазначення способу розрахунку.

Вважав, що відмова відповідача встановити індивідуальний лічильник газу суперечить вимогам законодавства. У зв`язку з цим він знову звернувся до відповідача з питанням перерахунку цієї заборгованості і встановлення в його квартирі окремого лічильника, але вказаний перерахунок так і не було зроблено, лічильник не було встановлено.

Посилаючись на норми чинного законодавства, Постанову НКРЕКП “Про встановлення тарифу на транспортування природного газу”, зазначив, що до структури тарифу включено вартість витрат на встановлення лічильників газу для населення. Позивач висловив своє бажання на встановлення індивідуального лічильника газу, будь-якого погодження на встановлення загальногобудинкового приладу обліку газу ПАТ “Дніпропетровськгаз” не надавало.

Тому вважав, що відмова відповідача встановити індивідуальний лічильник газу порушує права позивача.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд: визнати дії ПАТ “Дніпропетровськгаз” щодо відмови в перерахунку заборгованості за спожитий природний газ та відмови встановити індивідуальний лічильник газу неправомірними; зобов`язати ПАТ “Дніпропетровськгаз” здійснити перерахунок заборгованості об`єму спожитого природного газу за період з 17.08.2017 року по 15.11.2017 року; зобов`язати ПАТ “Дніпропетровськгаз” встановити безкоштовно в квартирі позивача індивідуальний газовий лічильник.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 17.06.2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобов`язано ПАТ “Дніпропетровськгаз” встановити в квартирі позивача ОСОБА_1 : квартира АДРЕСА_1 безкоштовно індивідуальний газовий лічильник.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 28.07.2020 року вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення в частині відмови про визнання неправомірними дій ПАТ “Дніпропетровськгаз” щодо відмови в перерахунку заборгованості за спожитий природний газ та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості об`єму спожитого природного газу за період з 17.08.2017 року по 15.11.2017 року скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

В апеляційній скарзі АТ “Оператор газорозподільної системи “Дніпропетровськгаз”, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить судове рішення в частині задоволених позовних вимог залишити без змін, а скаргу відповідача – без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , де проживає і користується послугами газопостачання. У його квартирі є газова плита і відсутній газовий лічильник. Між ним та ПАТ “Дніпропетровськгаз” укладений типовий договір розподілу природного газу, особовий рахунок № НОМЕР_1 . Позивач виконував усі умови договору та регулярно сплачував послуги в терміни, визначені у рахунках, заборгованості не мав. З грудня 2016 року нарахування послуг за спожитий газ йому здійснюється відповідно до показників загальнобудинкового лічильника, тому він здійснював оплату за спожитий природний газ пропорційно числу мешканців будинку, відповідно кількості зареєстрованих осіб в будинку. З 17.08.2017 року по 15.11.2017 року він утримувався в Дніпровській установі виконання покарань № 4, тому і не здійснював оплату за газ, але на думку відповідача утворилася заборгованість. Позивач звернувся до ПАТ “Дніпропетровськгаз” із заявою про безоплатне встановлення в його квартирі лічильника природного газу, однак ним отримано відмову із пропозицією встановити лічильник газу за власні кошти.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності, прийшовши до висновку, що відмова відповідача встановити індивідуальний лічильник газу суперечить вимогам законодавства та порушує права позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України “Про забезпечення комерційного обліку природного газу” (далі – Закон № 3533-VI) фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється, зокрема, за рахунок коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території.

Положенням частини першої статті 6 Закон № 3533-VI у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи судами, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі – до 01 січня 2018 року (з урахуванням подальших змін – до 01 січня 2021 року).

Пунктом 5.4 глави 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем (в редакції, чинній на момент виникнення спору) визначено, що за ініціативи балансоутримувача (управителя) або оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Балансоутримувач (управитель) не може відмовити оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок оператора ГРМ.

У разі наявності вузлу обліку газу, встановленого для ведення такого обліку в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків або гуртожитків, визначення об`єму спожитого природного газу мешканцями зазначених об`єктів здійснюється відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620.

Відповідно до пункту 5.5 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620 (в редакції чинній на момент виникнення спору), встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку.

Власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі – експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі – квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі не врегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.

У той же час постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 та від 27 лютого 2019 року № 143 визначені норми споживання природного газу побутовими споживачами при відсутності лічильників газу.

Зміст статті 6 Закону № 3533-VI свідчить про наявність безумовного обов`язку відповідних суб`єктів господарювання – газорозподільних організацій забезпечити встановлення лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення, у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування приладів та робіт, які підлягають встановленню, або забезпечувати цими приладами відповідних суб`єктів господарювання.

Стаття 6 Закону № 3533-VI визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.

Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові № 14-347цс18 від 07 листопада 2018 року (справа № 214/2435/17).

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Апеляційним судом встановлено, що на вимогу споживача ПАТ “Дніпропетровськгаз” у відповідності до вимог статті 6 Закону № 3533-VI не забезпечив встановлення індивідуального лічильнику газу, встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу без погодження із позивачем та нарахування вартості спожитого газу на підставі показників загальнобудинкового вузла обліку газу безпосередньо порушують права позивача, оскільки в процесі обліку спожитого газу не відображається фактичне споживання газу кожним окремо споживачем багатоквартирного будинку, у квартирі якого відсутній лічильник, що призводить до нарахування вартості споживання газу, який насправді не використовувався споживачем, ставить споживачів газу у одному будинку у нерівне становище.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12 грудня 2018 року у справі 676/3059/17 (провадження № 61-37783св18), у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 176/1664/18, у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 357/3083/18.

За таких обставин, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про задоволення позову в частині зобов`язання встановити індивідуальний безкоштовний газовий лічильник за рахунок ПАТ “Дніпропетровськгаз”.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про зобов`язання ПАТ “Дніпропетровськгаз”, правонаступником якого є Акціонерне товариство “Оператор газорозподільної системи “Дніпропетровськгаз” здійснити встановлення в квартирі позивача індивідуального газового лічильника, оскільки позивач по справі не надавав своєї згоди на встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу, тому відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачем та відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України “Про забезпечення комерційного обліку природного газу”, зобов`язаний забезпечити встановлення індивідуального лічильнику газу для населення, у квартирі позивача, в якій він використовує газ тільки для приготування їжі – до 01 січня 2021 року.

Доводи і вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині визнання неправомірними дій ПАТ “Дніпропетровськгаз” щодо відмови в перерахунку заборгованості за спожитий природний газ та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості об`єму спожитого природного газу за період з 17.08.2017 року по 15.11.2017 року, колегія суддів не приймає до уваги, зважаючи на наступне.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, позивач ОСОБА_1 зазначив, що він не є власником квартири АДРЕСА_1 , є лише зареєстрованою особою у вказаній квартирі, а власником є його мати ОСОБА_2 , яка наразі проживає в Республіці Казахстан.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що тільки власник нерухомого майна може заявляти вимоги про зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості об`єму спожитого природного газу.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з такими вимогами в інтересах своєї мати ОСОБА_2 , яка є власником квартири, в якій проживає позивач, більш того, зважаючи на наявну в матеріалах справи видану на його ім`я довіреність від 31.01.2020 року (а.с.123).
Крім того, відповідно до п.п.3,4 Глави 4 Розділу ІХ Кодексу ГРМ “Споживач зобов”язаний своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк письмово повідомити Оператора ГРМ про всі зміни, що стосуються видів споживання газу, та/або опалювальної площі, та/або кількості осіб, зареєстрованих на його об”єкті. Якщо по об”єкту споживача будуть відсутні зареєстровані особи та на об”єкт споживача природного газу, об”єм спожитого природного газу нараховується, виходячи з розрахунку на одну особу. Якщо на об”єкті споживача зареєстрована одна особа та розподіл природного газу в установленому законодавством порядку не припинявся у випадку її тимчасової відсутності, перерахунок об”єму розподіленого/поставленого природного газу, пов”язаний з її тимчасовою відсутністю, не здійснюється.
За адресою позивача зареєстровано одну особу — самого позивача — ОСОБА_1 .
Чинним законодавством визначений вичерпний перелік підстав та порядок проведення перерахунку.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а судове рішення – без змін.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Дніпропетровськгаз” – залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 17 червня 2020 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко