Ухвала                                                                                           Іменем України
25 листопада 2020 року                                                                                                              м. Київ
справа № 213/599/20                                                                                   провадження № 51-5674ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року,
встановив:
За вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 року
 
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя 
АДРЕСА_1 ,
 
засуджено за ч. 3 ст. 296 Кримінального кодексу України (далі – КК України) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. 
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано до призначеного  ОСОБА_5 покарання невідбуту частину покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 
від 29 грудня 2018 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
 
Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 за частинами 2, 3 ст. 286 КК України, щодо якого судові рішення не оскаржено.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу районного суду – без змін.
За вироком суду ОСОБА_5  та ОСОБА_6 29 листопада 2019 року приблизно о 01:00, перебуваючи біля приміщення магазину 
«АТБ-Маркет» «Продукти-306» на вул. Недєліна, 27 в Інгулецькому районі 
м. Кривого Рогу,грубо порушуючи громадський порядок із мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно, діючи з особливою зухвалістю, завдали ударів потерпілому ОСОБА_8 , заподіявши йому легкі тілесні ушкодження. 
 
У касаційній скарзі захисник ставить вимогу про зміну судових рішень стосовно ОСОБА_5 і пом`якшення йому покарання. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки судові рішення у частині обрання міри покарання ОСОБА_5 є невмотивованими. 
 
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Доведеність винуватості  ОСОБА_5  у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій не оспорюються.
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підлягають урахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як убачається з копій судових рішень, призначаючи  ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину,який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу, а саме те, що він вчинив злочин під час іспитового строку, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставинами, які пом`якшують покарання, визнано щире каяття та добровільне відшкодування шкоди потерпілому, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. 
Оскільки ОСОБА_5 вчинив злочин під час іспитового строку, то суд 
на підставіст. 71 КК України призначив йому покарання за сукупністю вироків. 
Взявши до уваги вищезазначені обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення  ОСОБА_9  покарання в межах санкції 
ч. 3 ст. 296 КК України.
Переглядаючи кримінальне провадження в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) ретельно перевірив доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_4 , і дав на них мотивовані відповіді, з якими погоджується і суд касаційної інстанції. 
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та повною мірою відповідає приписам статей 370, 419 КПК України.
Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність оскаржених судових рішень на підставах, зазначених у касаційній скарзі, захисник не навів, і таких даних зі змісту судових рішень не вбачається.
 
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

 
ОСОБА_1                      ОСОБА_2                       ОСОБА_3