ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6409/20 Справа № 2-1475/11 	  	Суддя у 1-й інстанції - Подорець О. Б. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,
за участю секретаря - Солодової І.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 квітня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Есаймент" про заміну сторони у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "НОВИЙ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,–

ВСТАНОВИЛА:

       ТОВ “ФК ”Есаймент” звернувся до суду із заявою про заміну сторони позивача у справі та просив замінити сторону у виконавчому листі, посилаючись на те, що 16 лютого 2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення у справі №2-1475/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «НОВИЙ» заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 031 552, 24 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1 700, 00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120, 00 грн., а всього 1 033 372, 24 грн.
       05 листопада 2012 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська ухвалив додаткове рішення у справі №2-1475/11, відповідно до якого ухвалив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АКБ «НОВИЙ» заборгованість по кредитному договору в розмірі 129 429, 39 доларів США, що в еквіваленті становить 1 031 552, 24 грн., яка складається з: поточної заборгованості по кредиту - 32 863, 59 доларів США; простроченої заборгованості за кредитом - 62 796,41 доларів США; заборгованості за оплатою прострочених відсотків - 32 870,44 доларів США; нарахованих відсотків - 898, 95 доларів США; а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1 700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 1 033 372,24 грн.
       Відповідно до Договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № 33- 11.10.2019-2 від 11 жовтня 2019 року, ПАТ «АКБ «НОВИЙ» відступив шляхом продажу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент», крім іншого, належні ПАТ «АКБ «НОВИЙ» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №-115508/05 від 24.01.2008.
       У зв`язку з чим, заявник просив замінити сторону позивача у справі №2-1475/11 (2/401/455/12) ПАТ «АКБ «НОВИЙ» на його правонаступника ТОВ «ФК «Есаймент» та замінити у виконавчому листі від 08.02.2013 по справі №2-1475/11 сторону стягувача - ПАТ «АКБ «НОВИЙ» на його правонаступника ТОВ «ФК «Есаймент».
       Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 квітня 2020 року заяву ТОВ «ФК «Есаймент» про заміну сторони у справі за позовом ПАТ «АКБ «НОВИЙ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задоволено. Замінено у виконавчому листі від 08.02.2013 по справі №2-1475/11 у справі за позовом ПАТ «АКБ «НОВИЙ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором сторону стягувача - ПАТ «АКБ «НОВИЙ» на його правонаступника ТОВ «ФК «Есаймент».
       Не погодившись із такою ухвалою,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а також на не повне з`ясування усіх фактичних обставин справи.
ТОВ «ФК «Есаймент» відповідно до положень ст. 360 ЦПК України подав відзив, в якому просив апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а ухвалу суду — без змін, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апелянта.
Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу,  не скористались.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу — залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін, з огляду на наступне.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2019 року вищезазначену заяву задоволено частково. Замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська по цивільній справі №2-1475/11 (2/401/455/12) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АКБ «Новий» заборгованості за кредитним договором №115508/05 від 24 січня 2008 року, а саме: ПАТ «АКБ«Новий» на його правонаступника ТОВ «ФК «Есаймент». 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року скасовано ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2019 року в частині заміни стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі № 2-1475/11 (провадження 2/401/455/12) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «АКБ «НОВИЙ» заборгованості за кредитним договором, справу в цій частині направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. В іншій частині ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2019 року залишено без змін.
Судом встановлено, що 16 лютого 2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення у справі №2-1475/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АКБ «НОВИЙ» заборгованості за кредитним договором, а також витрати по сплаті судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
05 листопада 2012 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська ухвалив додаткове рішення у справі №2-1475/11(2/401/455/12), відповідно до якого ухвалив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АКБ «НОВИЙ» заборгованість по кредитному договору в розмірі 129 429, 39 доларів США, що в еквіваленті становить 1 031 552,24 грн., яка складається з: поточної заборгованості по кредиту - 32 863, 59 доларів США; простроченої заборгованості за кредитом - 62 796, 41 доларів США; заборгованість за оплатою прострочених відсотків - 32 870, 44 доларів США; нарахованих відсотків - 898, 95 доларів США, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1 700, 00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 1 033 372,24 грн.
08 лютого 2013 року на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська у справі №2-1475/11 виданий виконавчий лист.
Відповідно до Договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № 33- 11.10.2019-2 від 11 жовтня 2019 року, ПАТ «АКБ «НОВИЙ» відступив шляхом продажу ТОВ «ФК «Есаймент», крім іншого, належні ПАТ «АКБ «НОВИЙ» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №-115508/05 від 24.01.2008.
Задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Есаймент», суд першої інстанції виходив з її обґрунтованості. 
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги, з наступних підстав.
       Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст.510 ЦК України).
       Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.
       Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.
       До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.514 ЦК України).
       Колегія суддів зазначає, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
       Виходячи із цих норм, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
       Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
       У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 55 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки у зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
       Отже, за своєю правовою природою заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження та її заміна новим кредитором проводиться за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).
       Заміна сторони правонаступником може відбуватися як у межах відкритого виконавчого провадження, так й за відсутності виконавчого провадження, тобто може бути здійснена на будь-якій стадії процесу.
       Враховуючи викладене та те, що заявником у справі належними та допустимими доказами доведено, що саме він наразі виступає стягувачем у справі № 2-1475/11, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви ТОВ «ФК «Есаймент» про заміну стягувача його правонаступником.
       Безпідставними є доводи апелянта про те, що суд першої інстанції порушив її процесуальне право щодо належного повідомлення про судове засідання щодо вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, враховуючи наступне.
       Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
       Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. 
       Таким чином, відповідно до вищезазначених норм, судом було повідомлено всіх учасників без порушення процесуальних прав будь-кого з них.
       Необгрунтованими також є посилання апелянта на те, що ані заявником, ані судом не було надано копії заяви про заміну сторони виконавчого провадження, у зв`язку з чим порушені її права на захист, позбавлено можливості надання заперечень, визнання Договору відступлення незаконним.
       Колегія суддів звертає увагу на те, що апелянт ознайомлювалась з матеріалами справи, а тому знала про існування заяви ТОВ «ФК «Есаймент» про заміну сторони виконавчого провадження.
       Крім того, 21 жовтня 2019 року на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення , в якому крім іншого, було зазначено, що Новим кредитором по кредитному договору № 115508/05 від 24.01.2008 року є ТОВ «ФК «Есаймент», тому з усіх питань стосовно виконання умов кредитного договору звертатись до нового кредитора, при цьому були зазначені всі реквізити та номери засобів зв`язку.         
       Однак, апелянт не надала докази її звернення до нового кредитора, відсутні жодні заперечення проти переходу права вимоги та позови про визнання недійсними договорів відступлення.
       Таким чином, апелянт своїми діями, зокрема, поданням апеляційної скарги, лише умисно ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором і від виконання рішення суду.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду щодо заміни сторони у виконавчому провадженні, а також не свідчать про порушення судом норм процесуального права, які б могли бути підставою для скасування ухвали суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 квітня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                                 В.С. Городнича

Судді:                                                                         О.В. Лаченкова

                                                                                М.Ю. Петешенкова