КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                
Справа № 357/254/20                                      Головуючий у 1 інстанції: Бондаренко О.В. 
Провадження № 22-ц/824/14612/2020                       Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2020 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                           Шебуєвої В.А., 
суддів                                Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-
 
в с т а н о в и в:
 
В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів. Зазначив, що згідно, виданого 25 березня 2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області виконавчого листа з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. Також згідно виданого 13 лютого 2008 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області виконавчого листа він сплачує аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. Відтак, на даний час він сплачує аліменти на двох дітей в розмірі 1/2 частини його заробітку. Його матеріальний стан змінився після винесення рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми  повноліття.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2020 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. Вважає, що  суд першої інстанції не врахував, що його матеріальний стан змінився з ухваленням рішення суду про стягнення з нього на користь ОСОБА_2  аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, та безпідставно відмовив у задоволенні його вимог про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 по 25 травня 2012 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Від даного шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають дочку  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).
З 11 червня 2015 року ОСОБА_1   перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2   ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_4 (а.с. 11).
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2007 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 листопада 2007 року і до повноліття дитини (а.с. 12).
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 лютого 2016 року і до повноліття дитини (а.с. 69-70).
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.
Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;  3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Зі змісту ст. 27 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд має враховувати ряд обставин, як стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.  Разом з тим, визначальним при вирішенні питання про розмір аліментів є інтереси дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до положень вказаних норм зміна матеріального та сімейного стану платника аліментів можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. 
Проте, факт народження у платника аліментів другої дитини та ухвалення судом рішення про стягнення на її утримання аліментів, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання обох дітей.
Як вбачається з матеріалів справи, при ухваленні Білоцерківським міськрайонним судом Київської області рішення від 14 березня 2016 року про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було враховано, що від попереднього шлюбу у ОСОБА_1 є ще одна дитина,  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її утримання стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2007 року. 
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням другої дитини -  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягненням аліментів на її утримання за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2016 року. 
Позивач не надав суду доказів на підтвердження розміру своїх доходів, наявності в нього рухомого та нерухомого майна. Разом з тим, зменшення розміру аліментів на утримання дітей буде мати як наслідок погіршення їх матеріального забезпечення. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Повне судове рішення складено 24 грудня 2020 року. 
 
Суддя-доповідач                                                               Шебуєва В.А.
 
        Судді                                                                      Оніщук М.І.
 
                                                                                Крижанівська Г.В.