ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 320/4081/19
адміністративне провадження № К/9901/5931/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стародуба О.П., 
суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02.09.2019р. (суддя - Лапій С.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2020р. (судді - Кузьмишина О.М., Губська Л.В., Костюк Л.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Броварської міської ради Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
1. визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області щодо прийняття пункту 2 рішення від 24.01.2019р. №1255-52-07 та порушення строків розгляду його заяв від 09.11.2018р.;
2. скасувати пункт 2 рішення Броварської міської ради Київської області від 24.01.2019р. №1255-52-07;
3. зобов`язати Броварську міську раду Київської області розглянути його заяви від 09.11.2018р. про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва відповідно до вимог п. 2, п. 6 ч. 6 ст. 34 Законів України «Про місцеве самоврядування», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про приєднання  України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду», Угоди про взаємне визнання пільг та гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців, рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018р. у справі №1-11/2018;
4. визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області щодо прийняття пункту 2 рішення від 28.02.2019р. №1311-53-07;
5. скасувати пункт 2 рішення Броварської міської ради Київської області від 28.02.2019р. №1311-53-07;
6. зобов`язати Броварську міську раду Київської області розглянути його заяви від 28.01.2019р. №9-5-Л-186, №9-5-Л-187 про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва відповідно до вимог п. 2, п. 6 ч. 6 ст. 34 Законів України «Про місцеве самоврядування», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду», Угоди про взаємне визнання пільг та гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців, рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018р. у справі № 1-11/2018;
7. визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області щодо прийняття пункту 2 рішення від 30.05.2019р. №1444-56-07 та порушення строків розгляду його заяв від 14.03.2019р. №11-16-2/2273, №11-16-2/2274;
8. скасувати пункт 2 рішення Броварської міської ради Київської області  від 30.05.2019р. №1444-56-07;
9. зобов`язати Броварську міську раду Київської області розглянути його заяви від 14.03.2019р. №11-16-2/2273, №11-16-2/2274 про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва відповідно до вимог п. 2, п. 6 ч. 6 ст. 34 Законів України «Про місцеве самоврядування», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду», Угоди про взаємне визнання пільг та гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців, рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018р. у справі № 1-11/2018;
10. визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області  щодо  відмови розглянути  на сесії міської ради від 24.01.2019р., від 28.02.2019р. та від 30.05.2019р. його заяв від 09.11.2018р., від 28.01.2019р., від 14.03.2019р.;
11. визнати протиправними дії  Броварської міської ради Київської області  щодо вимагання надати проекти землеустрою до його заяв від 09.11.2018р., від 28.01.2019р. та від 14.03.2019р.;
12. визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області щодо порушення ст. 15, ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», а саме - порушення розгляду його заяв від 09.11.2018р., від 28.01.2019р. та від 14.03.2019р. за його відсутності, без надання можливості додаткового обґрунтувати його вимоги та за відмову органу влади або в.о. керівника органу влади розглянути його заяви особисто;
13. зобов`язати уповноважену особу (міського голову або в.о. міського голови м. Бровари) Броварської міської ради Київської області розглянути його заяви від 09.11.2018р., від 28.01.2019р., від 14.03.2019р. особисто та у його присутності;
14. визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області щодо зміни підстав його звернення  щодо відведення земельної ділянки, викладених у заявах від 09.11.2018р., від 28.01.2019р., від 14.03.2019р. та примушування його надати проект землеустрою;
15. зобов`язати Броварську міську раду Київської області усунути недоліки при розгляді звернень громадян відповідно до Закону України «Про звернення громадян», провести службову перевірку та встановити ким, де і коли змінено підстави його звернення щодо відведення земельної ділянки у заявах від 09.11.2018р., від 28.01.2019р., від 14.03.2019р. та встановити хто примушує його надавати документи, які не передбачені  законодавством при відведенні земельної ділянки;
16. зобов`язати Броварську міську раду Київської області відшкодувати йому матеріальні збитки у розмірі 2000000 грн;
17. зобов`язати Броварську міську раду Київської області відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 2000000 грн.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.09.2019р. позовну заяву повернуто позивачу.
Ухвала суду обґрунтована невиконанням позивачем вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 05.08.2019р. про усунення недоліків позовної заяви.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2020р. апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02.09.2019р. - без змін.
З ухваленими у справі рішеннями не погодився позивач, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, пунктом 3 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.08.2019р. позовну заяву позивача залишено без руху.
Підставами для залишення позовної заяви без руху, суд вказав на її невідповідність вимогам ч. 5 ст. 160, ч. 4 ст. 161 КАС України, у зв`язку з чим позивачу необхідно було уточнити позовні вимоги, уточнити відповідача в пункті 13 позовних вимог, а також уточнити підстави, з яких позивач оскаржує рішення відповідача, прийняті за результатом розгляду його заяв.
Крім того, позивачу необхідно було надати належним чином завірену копію рішення Броварського міськрайонного суду від 12.01.2017 у справі № 361/1495/2016-а, письмові пояснення щодо виконавчого провадження з приводу примусового виконання зазначеного рішення суду, які вчинялися державним виконавцем щодо виконання цього рішення суду.
Зі змісту наявних у матеріалах справи відомостей про вручення рекомендованого поштового відправлення №0113330632380 слідує, що копію ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачу вручено 09.08.2019р. (а.с. 19)
Як встановлено судами попередніх інстанцій, на виконання вимог ухвали 14.08.2019р. позивачем подано до суду заяву щодо усунення недоліків позовної заяви. (а.с. 20 - 21)
У заяві позивач посилається на те, що статтею 48 КАС України надано право суду першої інстанції здійснити заміну відповідача іншою особою або залучити цю особу як другого відповідача у разі, якщо суд дійде висновку, що позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача; щодо ненадання доказів, позивач вважає, що судом першої інстанції порушено вимоги статті 80 КАС України, відповідно до якої суд вправі витребувати такі докази самостійно у разі заявлення особою відповідного клопотання, поряд з тим заявлене позивачем в пункті 2 позовної заяви клопотання судом не вирішено; щодо уточнення відповідача в пункті 13 позовної заяви, то варіант іншої редакції цього пункту позивачем суду запропоновано, проте водночас звернуто прохання щодо уточнення цієї вимоги під час підготовчого судового засідання; 
Повертаючи позовну заяву, суди дійшли висновку, що недоліки позовної заяви позивачем не усунуто.
Разом з тим, як свідчать матеріали справи, на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем надіслано заяву про виправлення недоліків позовної заяви, в тексті якої, крім іншого, уточнено пункт 13 позовної заяви: «зобов`язати Броварську міську раду розглянути заяви позивача від 09.11.2018р., 28.01.2019р., 14.03.2019р. уповноваженою особою (міським головою або в.о. міського голови м. Бровари) Броварської міської ради Київської області».
В цій частині позивач також звернув прохання суду у разі необхідності уточнити вказану позовну вимогу під час підготовчого судового засідання, або ж у разі, якщо суд дійде висновку, що позов поданий до неналежного відповідача, суд наділений повноваженнями відповідно до статті 48 КАС України щодо заміни неналежного відповідача належним, або залучення такого суб`єкта другим відповідачем у справі, що також не заперечується позивачем.
Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки судів щодо ненадання позивачем доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, оскільки позивачем у позові заявлено клопотання про їх витребування в порядку, передбаченому статтею 80 КАС України.
Поряд з тим, доказів розгляду заявленого клопотання та викладення мотивів надання оцінки такому клопотанню судом першої інстанції не наведено, а посилання апеляційного суду на те, що суд не може витребовувати докази у позивача, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулось порушення його прав, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач у позовній заяві навів причини, за яких є неможливим отримання ним відповідного доказу, а встановлення наявності чи відсутності порушеного права позивача на стадії прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі не завжди є очевидним і не може розцінюватись як належна підстава для повернення позовної заяви з цих підстав.
Крім того, із змісту позовної заяви та заяви, надісланій на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, вбачається, що позивачем долучено до неї копії документів, які на його думку підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а тому залишення без руху та повернення позовної заяви з цих підстав також не можна визнати обґрунтованим.
Крім того, виклад позовних вимог в тій послідовності, в якій вони наведені позивачем і чи є одні позовні вимоги похідними від інших не може перешкоджати доступу позивача до правосуддя та повернення позовної заяви з цих підстав заявнику, зокрема, щодо всіх позовних вимог в цілому.
Крім того, ухвала суду першої інстанції, якою позовну заяву повернуто позивачу, стосується лише частини недоліків позовної заяви, встановленої в ухвалі про залишення її без руху. Так, зокрема, позовну заяву повернуто позивачу з підстав не уточнення пункту 13 позовної заяви та ненадання доказів у справі, натомість мотивів уточнень інших позовних вимог судом першої інстанції в ухвалі про повернення позовної заяви не наведено.
Крім того, на стадії прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі суд позбавлений можливості надати оцінку тим чи іншим доказам, з`ясувати їх достатність для вирішення справи, їх належність та допустимість, а тому повернення позовної заяви з підстав ненадання тих чи інших доказів не можна визнати обґрунтованим.
Відповідно до частини 1 статті 353 КАС України суд скасовує ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанції повністю або частково і направляє справу для продовження розгляду, якщо такі судові рішення, переглянуті в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
За таких обставин, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.
Керуючись статтями 345, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02.09.2019р. та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2020р. скасувати, а справу направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                
О.П. Стародуб                                        
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук