РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року
м. Рівне

Справа № 570/3143/20
Провадження № 22-ц/4815/1374/20

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

судді-доповідача      – Шимківа С.С.,
суддів:                 – Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.
учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач –  ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2020 року (ухвалене у складі судді Красовського О.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про  стягнення аліментів,-
в с т а н о в и в :
Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 грн., починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони є батьками малолітньої дитини. Дитина перебуває на її утриманні. Відповідач не надає допомоги на утримання дитини, ухиляється від її утримання, виховання, не піклується про її здоров`я, фізичний і духовний розвиток. Через це вона звернулася до суду з даним позовом.
Даний позов був виділений в окреме провадження на підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 13.08.2020р. з позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.
29.09.2020 року позивачкою були подані письмові пояснення, відповідно до яких зазначає, що за час їх окремого проживання з відповідачем останнім було придбано синові планшет та частково оплачено його відпочинок на морі. Однак, вказані обставини на її думку, не звільняють відповідача від регулярного, щомісячного утримання сина. Додатково зазначає, що заявлений нею розмір аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, буде повністю відповідати інтересам дитини та не нестиме надмірний фінансовий тягар для відповідача.
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – відмовлено.
Покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд безпідставно відмовив у стягненні аліментів, покликаючись на те, що відповідач забезпечує дитину у добровільному порядку, оскільки відсутні жодні гарантії регулярності та розміру такого забезпечення в майбутньому і залежатиме тільки від волі відповідача.
Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 грн..
Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подавався. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове її задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що на даний час сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Княгиницькій сільській раді Дубенського району Рівненської області, про що в книзі реєстрації зроблений відповідний актовий запис № 11 від 05 жовтня 2014 року.
Під час шлюбу у сторін народилася дитина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 181 СК України,  способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.  За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Отримання аліментів на дитину одного із подружжя, не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні.
У разі неможливості досягнення між батьками домовленості про добровільну сплату одним із них аліментів, кошти на утримання дитини можуть бути присуджені за рішенням суду.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було порушено приписи ст. 180 СК України щодо утримання своєї дитини, оскільки останній надавав матеріальну допомогу у добровільному порядку.
З таким висновком колегія судді погодитися не може, оскільки саме по собі звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів свідчить про відсутність домовленості між ними щодо їх сплати.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.  Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною першою ст.182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ст. 8, ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. N 789-ХІІ) передбачено, що, дитина враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.
Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дитини суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , отримувала від відповідача матеріальну допомогу, а саме: у лютому 2020р. - 2500 грн. та 200 доларів США, у вересні 2020р. - 1500 грн.. 
Також у матеріалах справи наявні документи, що підтверджують, що відповідачем було придбано сину дитячу гойдалку (товарний чек від 18.04.2020 р., вартість 180 грн.), м`яч футбольний (товарний чек №б/н від 17.04.2020 р., вартість 480 грн.), спортивні штани (товарний чек від 04.07.2020 р., вартість 180 грн.). Згідно фіскального чеку №000132373 00020 від 16.08.2020 р. ТОВ «САВ-ДИСТРИБЮТОР» магазин «Фокстрот», відповідач придбав сину планшет загальною вартістю 5 148, 90 грн..
Наведені обставини свідчать та не заперечуються  ОСОБА_1 , що відповідачем, в період слухання справи судом, надавалася допомога на утримання дитини, щомісячний розмір якої перевищував розмір 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За таких обставин, колегія суддів, виходячи із принципів справедливості та рівності батьківського обов`язку утримання дітей, приходить до обґрунтованого переконання, що стягнення з відповідача аліментів слід починати з дня ухвалення судом відповідного судового рішення.
При визначені розміру аліментів, апеляційним судом враховано, що відповідач є здоровим, працездатним, іншої сім`ї та дітей немає, проживає з батьками (батько пенсіонер, мами безробітна), на даний час офіційно не працевлаштований та перебуває у скрутному матеріальному становищі.
Враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, позивача, стан здоров`я платника аліментів, виходячи із інтересів дитини та її права на належний рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, колегія суддів вважає правомірним та справедливим визначити аліменти, що підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1500 грн..
Скрутне матеріальне становище відповідача, не звільняє його від батьківського обов`язку утримувати свою дитину, забезпечувати їй належний та достатній рівень життя для її розвитку.
Судовий збір за розгляд справи апеляційним судом підлягає стягненню з позивача у розмірі пропорційному до задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2020 року скасувати.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, у розмірі 1500 грн. але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати ухвалення постанови і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 945,90 грн..
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                   Шимків С.С.
Судді:                                                                  Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.