ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року

м. Київ
справа № 822/2082/18
провадження № К/9901/65203/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у складі судді Шевчука О.П. від             1 серпня 2018 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Драчук Т.О., Загороднюка А.Г., Полотнянка Ю.П. від                            26 вересня 2018 року, 

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, в якому просив:
- визнати протиправною відмову до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області  у формі листа від 24 квітня 2018 року № Ж5111/0-3634/0/95-18 щодо надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту с. Вікентово, Залузької сільської ради Білогірського району, поміж земельними ділянками кадастровий номер 6820380500:05:012:0004 та 6820383500:06:009:0009;
- зобов`язати до Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Вікентово, Залузької сільської ради Білогірського району, поміж земельними ділянками кадастровий номер 6820380500:05:012:0004 та 6820383500:06:009:0009.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 1 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.
Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у формі листа від 24 квітня 2018 року № Ж5111/0-3634/0/95-18 щодо надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту с. Вікентово, Залузької сільської ради Білогірського району, поміж земельними ділянками кадастровий номер 6820380500:05:012:0004 та 6820383500:06:009:0009.
Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Вікентово, Залузької сільської ради Білогірського району, поміж земельними ділянками кадастровий номер 6820380500:05:012:0004 та 6820383500:06:009:0009 та прийняти відповідно до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України рішення про надання дозволу або надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

3. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.
У листі від 24 квітня 2018 року № Ж5111/0-3634/0/95-18, відповідач лише вказав, що земельна ділянка, яку бажає отримати позивач у власність, перебуває в користуванні третіх осіб. Тобто, в оскаржуваній відмові ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області не навів жодної з підстав, передбачених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.
За змістом пункту 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333, Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. 
Таким чином, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області, тому такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.
Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що цей орган не прийняв жодного рішення з тих, які він повинен ухвалити за законом. 

4. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 1 серпня 2018 року змінити в мотивувальній частині рішення.
В іншій частині рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від                    1 серпня 2018 року залишено без змін. 

5. Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Земельний кодекс України не передбачає чіткого документу, яким має бути здійснена відмова у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Пунктом 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру передбачено, що управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.
Колегія суддів дійшла висновку, що пункт 8 Положення не носить імперативний характер, законодавство не передбачає, яким саме документом має здійснюватись відмова у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також враховуючи, що лист-відповідь - це лист, що містить відомості, за які попередньо було зроблено запит, то офіційний лист можна вважати належним документом щодо надання відповіді щодо відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Головне управління Держгеокадастру в Хмельницькій області звернулось із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 1 серпня 2018 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року та ухвалити нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. 

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою, в якій просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 2,0 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, за межами населеного пункту с. Вікентово, Залузької сільської ради Білогірського району, поміж земельними ділянками кадастровий номер 6820380500:05:012:0004 та 6820383500:06:009:0009.
Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області листом від                          24 квітня 2018 року  № Ж-5111/0-3634/0/95-18 відмовило позивачу у задоволенні вказаної заяви, посилаючись на те, що земельна ділянка перебуває в користуванні третіх осіб.

8. Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, вважаючи її протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Касаційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України підставою для відмови у надання дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місце розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області листом від                          24 квітня 2018 року  № Ж-5111/0-3634/0/95-18 відмовило позивачу у задоволенні вказаної заяви, посилаючись на те, що земельна ділянка перебуває в користуванні третіх осіб. З огляду на вищевикладене, задовольнити дане клопотання немає можливості.
Згідно листа відділу у Білогірському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельна ділянка на яку претендує позивач: форма власності - приватна; цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка згідно проекту паювання рахується за ОСОБА_2 .
Таким чином, форма власності земельної ділянки - приватна, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка згідно проекту паювання рахується за   ОСОБА_2 , що унеможливлює надання відповідного дозволу на цю земельну ділянку.
Згідно листа Залузької сільської ради Білогірського району Хмельницької області від 26 липня 2018 року № 213 земельна ділянка, на яку претендує позивач, належить померлій жительці с. Вікентове ОСОБА_2 для ведення товарного виробництва (пай), та знаходиться в обробітку у ТОВ «Україна -2001».
Таким чином, земельна ділянка щодо якої звертається позивач, перебуває у приватній власності ОСОБА_2 , за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай), що посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) ХМ № 0083176.
Суди попередніх інстанцій при розгляді справи не взяли до уваги такі докази як:
- протокол розподілу земельних часток (паїв) і погодження меж між громадянами, власниками сертифікатів на території Залузької сільської ради Білогірського району Хмельницької області;
- витяг з технічної документації із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) на території Залузької сільської ради Білогірського району Хмельницької області;
- відповідь сільської ради Залузької сільської ради Білогірського району Хмельницької області від 26 липня 2018 року № 213  відповідно до якої земельна ділянка належить померлій жительці с. Вікентове ОСОБА_2 для ведення товарного виробництва (пай), та знаходиться в обробітку у ТОВ «Україна -2001».

10. Відзиву на касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 1 серпня 2018 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року ОСОБА_1 не подано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. 
Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. 
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. 
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: 
а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; 
б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; 
в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. 
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. 
Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

12. Згідно із частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Кабінету міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею.

13. Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

14. Пунктом «б» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 га.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

15. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що  громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. 
Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом

16. Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. 
При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

17. Відповідно до статті 118 Земельного кодексу  України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:
- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;
- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;
- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;
- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України;
- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

18. Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

19. За наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

20. Правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333.

21. Пунктом 8 Положення № 333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

22. Згідно з пунктом 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої наказом Держгеокадастру від 15 жовтня 2015 року № 600, накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.

23. Пунктом 123 вказаної Інструкції визначено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.

24. Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12 квітня 2005 року № 34/5              (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15 травня 2013 року № 888/5), наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб`єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

25. Отже, положеннями вказаних нормативно-правових актів визначено, що за результатами розгляду будь-яких основних питань, в тому числі про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у межах повноважень територіального органу Держгеокадастру цей орган має видавати відповідний наказ. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника. Листи складаються лише у разі надання відповіді на звернення громадян.

26. В межах цього адміністративного спору позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою, за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа. 

27. Отже, наданий відповідачем лист не може сприйматися судом як належна відмова у наданні такого дозволу, оскільки питання вирішене не у встановленому законом порядку.

28. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 824/138/18-а. 

29. Як убачається з матеріалів справи Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області листом від 24 квітня 2018 року № Ж-5111/0-3634/0/95-18 відмовило позивачу у задоволенні вказаної заяви, посилаючись на те, що земельна ділянка перебуває в користуванні третіх осіб.

30. З відповідь сільської ради Залузької сільської ради Білогірського району Хмельницької області від 26 липня 2018 року № 213 убачається, що земельна ділянка, відносно якої подана позивачем заява, належить померлій жительці с. Вікентове ОСОБА_2 для ведення товарного виробництва (пай), та знаходиться в обробітку у ТОВ «Україна -2001».

31. Згідно приписів Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

32. Судами попередніх інстанцій не було надано належної правової оцінки доводам відповідача про перебування у користування третіх осіб запитуваної земельної ділянки. Не з`ясовано на яких підставах у ТОВ «Україна-2001»  знаходиться в обробітку земельна ділянка, поміж земельними ділянками з кадастровими номерами 6820380500:05:012:0004 та 6820383500:06:009:0009.

33. Не було надано оцінки протоколу розподілу земельних часток (паїв) і погодження меж між громадянами, власниками сертифікатів на території Залузької сільської ради Білогірського району Хмельницької області; витягу з технічної документації із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) на території Залузької сільської ради Білогірського району Хмельницької області; відповіді сільської ради Залузької сільської ради Білогірського району Хмельницької області від 26 липня 2018 року                № 213 відповідно до якої земельна ділянка належить померлій жительці с. Вікентове ОСОБА_2 для ведення товарного виробництва (пай), та знаходиться в обробітку у ТОВ «Україна -2001».

34. Зазначені порушення норм процесуального права унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

35. Суд касаційної інстанції, відповідно до положень частини 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

36. Пунктом 1 частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

37. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про скасування судових рішень суду апеляційної інстанції повністю з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341,345, 349, 353, 355, 356 359Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області  задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 1 серпня 2018 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та  оскарженню не підлягає.  
             
Суддя-доповідач          Н.В. Коваленко
судді                                                                                                          Я.О. Берназюк
                                                                                                               І.В.   Желєзний