ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/16846/19                                                                Суддя (судді) першої інстанції: Амельохін В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                                                  Безименної Н.В.
суддів                                                                      Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного архіву Київської області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м.Києві до Державного архіву Київської області про застосування заходів реагування,-
в с т а н о в и л а:
Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного архіву Київської області, в якому просив застосувати до відповідача заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщення Державного архіву Київської області, який здійснює свою господарську діяльність за адресою: вул. Юрія Іллєнка, 38 у Шевченківському районі м. Києва до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки, шляхом відключення джерел електроживлення (розподільчих електрощитів) та накладення печаток на вхідні двері. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити у задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що зупинення діяльності відповідача унеможливить отримання ретроспективної інформації, чим порушить інтереси невизначеного кола осіб, призведе до обмеження конституційних прав на інформацію, при цьому позивачем неправомірно застосовано до будівлі, в якій розташовано Державний архів Київської області, джерела права, що стосуються нових об`єктів будівництва, та судом першої інстанції взагалі не було враховано доводи відповідача, що виявлені недоліки не створюють реальних умов для виникнення пожежі чи загрози життю або здоров`ю людей, при цьому значна частина таких порушень була усунута.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що всі порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які перелічені в акті №548, створюють загрозу життю та здоров`ю людей, які перебувають, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі, при цьому відсутні докази усунення всіх порушень, зафіксованих в акті перевірки.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
В силу положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України, беручи до уваги, що в суді першої інстанції справу було розглянуто в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантину на всій території України з 12.03.2020, керуючись приписами ст.311 КАС України, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для здійснення розгляду справи за участі сторін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу від 14.06.2019 №470 Головного управління ДСНС України у м. Києві, повідомлення №18/23/1376 від 20.06.2019, посвідчення №102 від 25.06.2019 позивачем проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання Державним архівом Київської області вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки (а.с.22-25 т.1). 
За результатами перевірки складено акт №548 від 12.07.2019 (а.с.26-32 т.1), яким встановлено порушення:
- по вул.Ю.Іллєнка, 40:
1. приміщення об`єкту не забезпечені відповідними знаками безпеки відповідно ДСТУ ISO 6309:2007 "Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір" (ISO 6309:1987, IDT) та ГОСТ 12.4.026-76 "ССБТ. Цвета сигнальние и знаки безопасности";
2. серверна не відокремлена протипожежними перегородками 1-го типу з протипожежними дверима 2-го типу (порушення п. 9.3.6. ДБН В.2.2-9-2009 "Громадські будинки та споруди. Основні положення");
3. клас вогнестійкості проходок електричних кабелів та інженерного обладнання будинків через огороджувальні конструкції з нормованою межею вогнестійкості або через протипожежні перешкоди влаштовано меншим, ніж нормована межа вогнестійкості цієї огороджувальної конструкції або протипожежної перешкоди;
4. з першого поверху на сходову клітину двері не обладнані пристроями для самозачинення та ущільненням в притулах;
5. в приміщеннях допускається експлуатація тимчасових дільниць електромережі;
6. не наданий договір на технічне обслуговування системи автоматичної пожежної сигналізації(порушення: п. 7.4., Додаток Ж. ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту");
7. шляхи евакуації захаращені обладнанням, різними матеріалами тощо;
8. не проведено замір опору ізоляції електричних мереж та електроустановок від дії короткого замкнення;
9. не надані акти проведення прихованих робіт по прокладанню електропроводів за підвісними стелями;
10. на підприємстві не створена добровільна пожежна охорона, з метою проведення заходів із запобігання виникненню пожеж та організації їх гасіння;
11. на шляхах евакуації 1-го поверху влаштовані турнікети;
12. евакуаційні виходи з поверхів не обладнані світловими покажчиками "Вихід" (порушення додаток Б,таблиця Б.1. ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту");
13. не проведено перезарядка та технічне обслуговування всих наявних вогнегасників;
14. архівні приміщення не відокремлені протипожежними перегородками 1-го типу 3 протипожежними дверима 2-го типу (порушення п. 9.3.6. ДБН В.2.2-9-2009 "Громадські будинки та споруди. Основні положення");
15. посадовими особами не пройдено навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 444 "Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях";
16. посадовими особами не пройдено навчання та перевірку знань з питань цивільного захисту;
17. відстань між світильниками з лампами розжарювання та предметами з горючих матеріалів менша ніж 0,5 м.;
- по вул.Ю.Іллєнка, 38:
18. приміщення архіву не обладнанні автоматичною системою пожежогасіння (відповідно до п. 6.6. таб. А.1. Державних будівельних норм (далі-ДБН) В.2.5-56:2014);
19. приміщення архіву не обладнанні системою проти димного захисту (відповідно до п. 10.2.4. ДБН В.2.5-56:2014);
20. апарати відключення (вимикачі) встановлені всередині архівних приміщень;
21. в архівних приміщеннях встановлені світильники з лампами розжарювання без захисного суцільного скла (ковпаків);
22. з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів не здійснено за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів;
23. не замінено морально застаріле устаткування та обладнання системи автоматичної пожежної сигналізації (порушення п. Ж.6.4. ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту");
24. не надано акти відповідності системи пожежної сигналізації (порушення п. И.2.4. ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту");
25. сигнал від приймально-контрольного приладу системи автоматичної пожежної сигналізації не виведений на пульт цілодобового пожежного спостереження (порушення п.п. 5.8., ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту");
26. не здійснюється технічне обслуговування системи автоматичної пожежної сигналізації організацією яка має відповідну ліцензію (порушення п.п. Ж.2.4., Ж. 11.2. ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту");
27. відстань між світильниками з лампами розжарювання та предметами з горючих матеріалів менша ніж 0,5 м.;
28. не проведено замір опору ізоляції електричних мереж та електроустановок від дії короткого замкнення;
29. допускається встановлення електророзеток та вимикачів освітлення на горючих основах;
30. для всіх приміщень архівного, складського призначення не визначені категорія щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки відповідно до вимог ДСТУ Б В.1.1-36:2016 "Визначення категорій приміщень, будинків та зовнішніх установок за вибухопожежною та пожежною небезпекою", а також клас зони згідно з "Правилами будови електроустановок. Електрообладнання спеціальних установок" (далі - НПАОП 40.1-1.32-01), які необхідно позначати на вхідних дверях до приміщення, а також у межах зон усередині приміщень та ззовні;
31. на фасаді будівлі не встановлено покажчики (об`ємні зі світильником або плоскі із застосуванням світловідбивних покриттів) розташування найближчих пожежних гідрантів;
32. приміщення не забезпечене в повній мірі вогнегасниками згідно з типовими нормами належності;
33. вогнегасники не навішені на висоті не більше 1,5 м від рівня підлоги до нижнього торця вогнегасника і на відстані від дверей, достатній для її повного відчинення;
34. приміщення будівлі не обладнане системою оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей 2-го типу (порушення: додаток Б, таб. Б.І., п. 7. ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту");
35. на шляхах евакуації 1-го поверху влаштовані турнікети;
36. електрощитова та технічні приміщення не відокремлені протипожежними перегородками 1-го типу з протипожежними дверима 2-го типу (порушення п. 9.3.6. ДБН В.2.2-9-2009 "Громадські будинки та споруди. Основні положення");
37. приміщення електрощитової та підвалу засмічені та захаращені сторонніми предметами;
38. на сходовій клітині другого поверху встановлені прилади опалення, які виступають за площину стін на висоті менше 2,2 м від сходових площадок (порушення п. 7.3.22. ДБН В.1.1-7:2016 "Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги");
39. пожежні кран-комплекти не укомплектовані важелем для полегшення відкривання вентиля, з однотипними елементами з`єднання;
40. пожежні кран-комплекти не перевірені на працездатність шляхом пуску води з реєстрацією результатів перевірки у спеціальному журналі обліку технічного обслуговування;
41. пожежні кран-комплекти не розміщені у вбудованих або навісних шафках, які мають отвори для провітрювання і пристосовані для опломбування та візуального огляду їх без розкривання;
42. не проведено перезарядка та технічне обслуговування всіх наявних вогнегасників.
Наявність встановлених в акті перевірки порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про необхідність вжиття заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщення Державного архіву Київської області, який здійснює свою господарську діяльність за адресою: вул. Юрія Іллєнка, 38 у Шевченківському районі м. Києва до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки, шляхом відключення джерел електроживлення (розподільчих електрощитів) та накладення печаток на вхідні двері, з огляду на встановлені під час розгляду справи порушення відповідачем вимог законодавства в у сфері цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки.
За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом цивільного захисту України, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», який визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).
Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Статтею 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
В силу вимог ч.7 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Відповідно до ст.1 Кодексу цивільного захисту України, цей Кодекс регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.
Статтями 64, 65, 66 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, а також здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до чинного законодавства.
Згідно зі ст.67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей
З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що позивач, як територіальний орган Державної служби України з надзвичайних ситуацій, уповноважений здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки.
Частинами 1-2 ст.68 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.
У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом. 
Згідно зі ст.70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.
Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.
Разом з тим, згідно ст.69 Кодексу цивільного захисту України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у межах своїх повноважень видають відповідно приписи, розпорядження чи постанови, зокрема, з питань пожежної безпеки у разі, поміж іншого, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами, та з питань техногенної безпеки.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем в період з 01.07.2019 по 12.01.2019 проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, за результатами проведення якого був складений акт від 12.07.2019 №548.
У відповідності до п.п.25, 26 ч.1 ст.2 Кодексу цивільного захисту України небезпечна подія - подія, у тому числі катастрофа, аварія, пожежа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, епіфітотія, яка за своїми наслідками становить загрозу життю або здоров`ю населення чи призводить до завдання матеріальних збитків; небезпечний чинник - складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.
Таким чином, законодавець пов`язує створення реальної загрози життю та/або здоров`ю людини від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.
Зазначені позивачем в акті від 12.07.2019 №548 порушення колегія суддів вважає пов`язаними з ризиком настання реальної загрози життю та здоров`ю людей, які працюють, перебувають в закладі освіти, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі та є обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.
Скаржником подано до суду пояснення та докази на підтвердження часткового усунення порушень, зазначених в акті від 12.07.2019 №548, а саме №№1, 3, 4, 7-10, 12-17, 20-22, 25, 27-33, 37, 39, 40, 42, зокрема матеріали фотофіксації (а.с.81-85, 170-172, 174-176, 182-188, 204-208 т.1), журнал реєстрації інструктажів з питань пожежної безпеки (а.с.88-91 т.1), технічний звіт електровимірювальних робіт (а.с.92-102 т.1), наказ про затвердження нового складу добровільної пожежної дружини (а.с.107 т.1), договір про технічне обслуговування протипожежного обладнання (а.с.162-166 т.1), наказ про проходження навчання та посвідчення про функціональне навчання (підвищення кваліфікації цільового призначення) у сфері цивільного захисту щодо працівників (а.с.167-169 т.1), договір поставки протипожежного, рятувального та захисного обладнання (а.с.177-181 т.1), план-схему евакуації документів та працівників (а.с.189 т.1), договір про технічне обслуговування систем автоматичної пожежної сигналізації (а.с.200-203 т.1).
Також відповідач зазначає, що частина приміщень за адресою м.Київ, вул. Юрія Іллєнка (Мельникова) 40 перебуває у користуванні інших суб`єктів господарювання на підставі договорів користування, оренди, розпорядження Облдержадміністрації (а.с.103-108, 190-199 т.1).
В той же час, доказів усунення відповідачем порушень в частині, №№2, 18, 19, 23-26, 34, 40, 41 матеріали справи не містять.
У своїх поясненнях відповідач зазначає, що усунення наведених порушень в частині встановлення протипожежних перегородок, автоматичної системи пожежогасіння, системи протидимного захисту, заміна морально-застарілого устаткування та обладнання системи автоматичної пожежної сигналізації, оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей можливе лише внаслідок проведення реконструкції або капітального ремонту приміщення, в той час, як Державний архів Київської області утримується за рахунок коштів державного бюджету.
Так, надані відповідачем до матеріалів справи службові записки до Київської обласної державної адміністрації (а.с.86-87 т.1) щодо фінансування робіт на капітальний ремонт, довідки про заплановані видатки, кошториси, бюджетні запити та бюджетні пропозиції (а.с.108-161 т.1) свідчать лише про наміри вжиття заходів з метою усунення виявлених позивачем порушень, проте жодним чином не свідчать про їх фактичне усунення та не спростовують наявність потенційної та реальної небезпеки настання події, що призведе до займання та розповсюдження вогню.
Колегія суддів не погоджується з твердженням скаржника, що зазначені порушення не створюють загрози життю та здоров`ю осіб, що перебуватимуть у приміщенні Державного архіву Київської області.
Мета застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) полягає в убезпеченні людей від можливої небезпеки. Разом з тим, форма такого захисту повинна бути розумною, не порушувати прав відповідача і не повинна перешкоджати власнику (користувачу) вживати заходів до усунення виявлених порушень.
Поняття «загроза життю та/або здоров`ю людини» є оціночним поняттям, яке лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.
На думку суду, наведені порушення вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, що не були усунуті відповідачем, безумовно пов`язані з ризиком настання реальної загрози життю та/або здоров`ю людей, які працюють, перебувають в Державному архіві Київської області, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі та є обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.
Крім того, застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщень, є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
Щодо посилання апелянта на закріплене у Конституції України та законах України право на інформацію, колегія суддів зазначає, що таке право не повинно бути забезпечено шляхом нехтування ст.3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідачем до суду не було надано до суду належних та допустимих доказів на користь усунення виявлених порушень.
При цьому, відповідач визнає, що порушення усунуто не в повному обсязі.
Твердження апелянта щодо необхідності виділення додаткових коштів для усунення всіх виявлених порушень в жодному разі не свідчить про відсутність потенційної загрози життю та здоров`ю людей.
Не дивлячись на часткове усунення з боку відповідача встановлених порушень, низка з них станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції залишались такими, що створювали реальну загрозу життю і здоров`ю людей, а тому висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є правильними.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №812/2061/17, який має бути врахований судом.
Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Зокрема, в п.30 Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, зазначено, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно п.29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод не можна розуміти як такий, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, а окремі порушення норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Державного архіву Київської області - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Текст постанови виготовлено 07 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                                Н.В.Безименна

Судді                                                                                                    Л.В.Бєлова

                                                                                                    А.Ю.Кучма