Справа № 163/2680/20  Провадження №33/802/791/20 	Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С. 	
Категорія:ст. 471 МК України. 	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю секретаря Тарасюк Ю.А., захисника Горопашина С.С., розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 та захисника Горопашина С.С. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 01 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 , 
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_2  ( ОСОБА_3 ),  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Польща,
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень з конфіскацією в дохід держави 4000 (чотирьох тисяч) доларів США загальною вартістю 112 450,80 гривні.
Також стягнуто з  ОСОБА_4  в дохід держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.
ОСОБА_5 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він прямуючи 20.09.2020 з України в Республіку Польща через митний пост «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби водієм автомобіля «Опель», номерний знак НОМЕР_1 , порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи обмежені постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 5 до вивезення за межі України в такій кількості без належного підтвердження походження 4000 доларів США загальною вартістю 112 450,80 гривень за офіційним курсом НБУ, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.
В поданій апеляційній скарзі захисник Горопашин С.С. вважає постанову судді, в частині конфіскації в дохід держави 4 000 доларів США необґрунтованою. Вказує на те, що ОСОБА_5 вперше притягується до адміністративної відповідальності, має на утриманні двох малолітніх дітей, з яких дочка інвалід з дитинства та потребує операції на що потрібні кошти. Також зазначає, що вказане правопорушення вчинено з необережності, а застосування до ОСОБА_4 і штрафу і конфіскації предметів порушення митних правил буде не пропорційним, не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення та особі правопорушника. Посилається на те, що грошові кошти які перевозив ОСОБА_5 не заборонені до вивезення, щодо них лише встановлений особливий порядок переміщення, а та обставина що в його не було документів щодо цих коштів, не може бути підставою для конфіскації валюти. Просить постанову судді в частині конфіскації валюти змінити, повернувши ОСОБА_6 вилучені кошти.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 також вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що судом не повній мірі враховано обставини, які пом`якшують його відповідальність, а саме: те, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягався, має на утриманні дочку інваліда дитинства. Також вказує, що порушив митні правила з необережності. Просить постанову судді змінити, повернувши йому вилучені кошти. 
ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду на 24.12.2020 не з`явився подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Апеляційну скаргу підтримував (а.с.70).
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав власну апеляційну скаргу, захисника Горопашина С.С., який не підтримував свою апеляційну скаргу, а щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 поклався на розсуд суду, представника митниці, який заперечив доводи апеляційних скарг та просив рішення судді залишити без змін, доходжу висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Оскільки захисник Горопашин С.С. в судовому засіданні не підтримував свою апеляційну скаргу, чим фактично відмовився від неї, тому доводи апеляційної скарги захисника апеляційним судом не перевіряються.
Висновки судді про наявність у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на відповідні суспільні відносини у сфері державної митної справи.
Відповідно до ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до вимог ст.471 МК України, відповідальність настає у випадку порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.
Статтею 366 МК України встановлено двоканальну систему митного контролю товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України.
Канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор») призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою. Обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.
Отже, ОСОБА_1 самостійно обравши «зелений коридор» для проходження митного контролю, своїми діями заявив, що переміщувані ним через митний кордон України грошові кошти не підлягають письмовому декларуванню і не підпадають під встановлені законодавством обмеження щодо ввезення на митну територію України, а отже порушив порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.8 ЗУ «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 (введений в дію 07.02.2019), транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок транскордонного переміщення валютних цінностей суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами визначається Національним банком України з урахуванням норм частини першої цієї статті.
Статтею 4 МК України констатовано, що в тому числі і валютні цінності є товаром.
Згідно п.6 Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей (затвердженого постановою Правління НБУ №3 від 02.01.2019, набрала чинності 07.02.2019), фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.
Згідно п.18 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (затверджене постановою Правління НБУ №5 від 02.01.2019, набрала чинності 07.02.2019), фізичні особи-резиденти здійснюють валютні операції з транскордонного переміщення валютних цінностей шляхом їх вивезення/пересилання за межі України в загальній сумі, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10000 євро, на підставі документів, що підтверджують зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10000 євро.
Таким чином, на думку апеляційного суду, переміщення, в тому числі валютних цінностей, через митний кордон України обмежено законодавством України.
На підтвердження законності походження коштів ОСОБА_1 надано квитанцію № 6CNK1234 від 17 вересня 2020 року, згідно якої 17 вересня 2020 року о 12 годині 25 хвилин у Житомирському відділенні №13 АТ «Райффайзен Банк Аваль», було куплено іноземну валюту 4300 доларів США.
Для перевірки проведення вказаної банківської операції апеляційним судом надсилався запит керівнику Житомирського відділення №13 АТ «Райффайзен Банк Аваль».
Згідно відповіді №81-15-9/9195 від 07 грудня 2020 року менеджера Департаменту операційного сервісу АТ «Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_7 , 17.09.2020 валютно-обмінна операція з купівлі іноземної валюти в сумі 4300 доларів США не здійснювалась, а касовий документ – квитанція № 6CNK1234 від 19.09.2020 – не видавалась. Крім того, відокремлений підрозділ Житомирське відділення №13 в організаційній структурі АТ «Райффайзен Банк Аваль» відсутній (а.с.73).
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ОСОБА_1 не підтверджено законність походження вилучених у нього валютних коштів, що свідчить про вчинення ним правопорушення, передбаченого ст.471 МК України. 
Таким чином, висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, за обставин, вказаних у постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах, зокрема, протоколі про порушення митних правил (а.с.1-4), письмових поясненнях ОСОБА_1 про визнання факту виявлення валюти (а.с.6), акті про проведення митного огляду транспортного засобу (а.с.7), службовій записці (а.с.12-13), які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються між собою. Крім того, факт недекларування валюти в сумі 4000 доларів США не заперечується і самим апелянтом.
Доводи апеляційної скарги правопорушника про неврахування судом обставин, які пом`якшують його відповідальність, не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що подані ОСОБА_1 документи щодо його сімейного та матеріального становища не свідчать про виняткові обставини і не дають підстав для звільнення останнього від адміністративної відповідальності.
Також слід зазначити, що оскільки санкція ст.471 МК України є безальтернативною щодо виду і розміру стягнення стосовно обмежених до переміщення товарів, в тому числі і валютних цінностей, суд першої інстанції правильно застосував щодо ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу з конфіскацією валюти.
За вказаних підстав, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про зміну постанови судді в частині накладеного стягнення є необґрунтованими, так як суперечать санкції ст.471 МК України. 
Постанова судді Любомльського районного суду від 01 жовтня 2020 року є законною та такою, що винесена відповідно до вимог МК України і КУпАП, а підстави для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 01 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_4 – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду                  В.П. Денісов