КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року
 
справа  №372/1482/20
                                         
провадження № 22-ц/824/9957/2020    
                        
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            судді-доповідача: Музичко С.Г.,
            суддів: Болотова Є.В, Іванченка М.М.
при секретарі: Русинчук І.І.
 
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»
відповідач - ОСОБА_1 
 
            розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 червня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Висоцької Г.В., у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
В С Т А Н О В И В :
 
В травні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 15.08.2012 року у розмірі 17416,84 грн та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. 
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17 червня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором станом на 12.04.2020 р. у сумі 9 143,13 грн. Решту позовних вимог залишено без задоволення.
Не погоджуючись із рішенням суду представник банку подала апеляційну скаргу.
В поданій апеляційній скарзі  представник позивача просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачем не оспорювався кредитний договір, що свідчить про його згоду з умовами договору. Відповідач підписуючи Анкету-заяву засвідчив, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає договір про надання банківських послуг, які відповідач зобов`язувався виконувати та самостійно знайомитись з їх змінами на сайті банку. Зазначає, що судом не взято до уваги заявлені вимоги банка щодо стягнення відсотків відповідно до ст. 625 ЦК України. Зазначає, що суд не зобов`язував позивача щодо надання більш повного та детального розрахунку заборгованості. Вважає, що у разі незгоди із розміром заборгованості суд повинен був встановити дійсний розмір такої заборгованості, а не відмовляти в задоволенні вимог.
В судовому засіданні представник банку апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином.  
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за процентами та неустойкою суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції. 
З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом АТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що ОСОБА_1 підписала заяву із позивачем від 15.08.2012 року з метою отримання банківських послуг. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку із кредитним лімітом  до 5000 грн.
Відповідачем умови кредитного договору виконано не було, внаслідок чого у нього виникла заборгованість станом на 12.04.2020 рік у розмірі 17416,84 грн, яка складається з:
9143,13 грн - заборгованість за тілом кредиту
3285,98 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України 
3682,47 - нарахована пеня
500 - штраф (фіксована частина)
805,56 - штраф (процентна складова)
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
            Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» від 15.08.2012 року, слідує, що в ній зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, серію та номер паспорта, дату народження, ідентифікаційний код, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв`язку, тощо.
Відповідно до анкети-заяви відповідач бажає оформити картку «Зарплатний пакет». 
Втім, анкета-заява не містить відомостей про те, що відповідач не лише ознайомилась зі змістом Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», а й отримала ці умови та правила, з якими вона погодилася. За відсутності у сторони цих стандартних умов та правил банку, які є невід`ємною частиною договору, оскільки містять його істотні умови, які в анкеті-заяві не викладені, сторона не має можливості свідомо здійснити своє волевиявлення при укладенні договору та дотримуватися його умов, тобто визначити свою поведінку за цими правилами, що є необхідною умовою для вільного волевиявлення особи при укладенні правочину, передбаченого частиною третьою статті 203 ЦК України.
  Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт  та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника,  не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами  шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. 
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Відповідний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, який також враховано судом першої інстанції при ухваленні рішення. 
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не заперечується  факт укладення договору, використання кредитних коштів та не спростовується розмір заборгованості, колегія суддів відхиляє, оскільки дана обставина не звільняє позивача від обов`язку доводити свої вимоги.
Посилання в апеляційній скарзі щодо наявності підстав для стягнення відсотків відповідно до ст. 625 ЦК України, судом не приймається, оскільки умовами договору не встановлено строку виконання договору, відтак не вбачається за можливе здійснити, передбачений ст. 625 ЦК України, розрахунок індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В :
 
            Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя-доповідач      
                                                              
Судді