ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/14301/16                                                                 Суддя (судді) першої інстанції: Пащенко К.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  26 листопада 2020 року                                                                                     м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
           головуючого судді:	 	Беспалова О. О.	
           суддів:	 	Парінова А.Б., Ключковича В. Ю.	
           за участю секретаря:	 	Волошко О.Л.	

позивача ОСОБА_1 , представника позивача Бутиріна Я.Я., представника відповідача Маланчук В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційні скарги Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2020 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 18.08.2020)  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Міністерство культури України, Київська міська державна адміністрація, Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_2 , Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про визнання протиправним та скасування дозволу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи: Міністерство культури України, Київська міська державна адміністрація, Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_2 , Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати дозвіл від 11.12.2015 № ІV 114153442456.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Крім того, не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, третьою особою - ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Вимоги апеляційних скарг апелянти обґрунтовують тим, що на час вирішення спору по суті оскаржуваний дозвіл, що є актом індивідуальної дії вичерпав свою дію, оскільки 03.06.2016 третій особі видано сертифікат серії ІV № 164162771827 про готовність закінченого будівництва об`єкта до експлуатації. 
Також апелянтами зазначено, що судом першої інстанції зроблено хибні висновки щодо ненадання третьою особою повного пакету документів для отримання дозволу на виконання будівельних робіт на реставрацію приміщення НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 .
До Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшли відзиви на апеляційну скаргу, зареєстрований 28.10.2020 року за вх. № 41391 та № 41454, відповідно до яких позивачем щодо задоволення вимог апеляційних скарг заперечено. 
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення осіб що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, будинок АДРЕСА_1 є багатоквартирними житловим будинком та "Будинком прибутковим, 1905-1906 рр.".
На підставі наказу ГУ охорони культурної спадщини від 10.06.2011 № 10/34-11 зазначений будинок віднесено до щойно виявлених об`єктів культурної спадщини за видом "архітектура та містобудування", що розташований в Центральному історичному ареалі міста Києва.
ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_2 є власницею квартири НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
ТОВ "ТАМ "Ю.Бородкін" для приміщення НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 на замовлення ОСОБА_2 на підставі договору на виконання проектних робіт від 20.05.2014 № 196 було розроблено проект реставрації, який погоджено листом Департаменту культури виконавчого органу КМР (КМДА) від 06.10.2015 № 060-5347.
ДП "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" 09.12.2015 складно експертний звіт № 126/15 щодо розгляду проектної документації по проекту "Будинок прибутковий, 1905-1906 рр." Реставрація приміщення НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 ".
ДАБІ України видано ОСОБА_2 дозвіл на виконання будівельних робіт № ІV 114153442456 від 11.12.2015 на реставрацію приміщення НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 . 
У вказаному дозволі зазначено, що відповідний будинок є "Будинком прибутковим, 1905-1906 рр.", визначено ІV категорію складності об`єкта, щодо якого він виданий, генерального підрядника, код об`єкта будівництва, розробника проектної документації, результати експертизи, осіб, відповідальних за виконання робіт, авторський і технічний нагляд.
На момент видачі ОСОБА_2 вищевказаного дозволу № ІV 114153442456 будинок за адресою: АДРЕСА_1 та/або його конкретні приміщення (квартири) до нежитлового фонду не переводилися.
30.05.2016 відбулися збори співвласників багатоквартирного будинку за адресою:                       АДРЕСА_1 , на яких, зокрема було проголосовано проти надання згоди співвласників на виведення квартири НОМЕР_1 у вказаному будинку у нежитловий фонд та здійснення реконструкції, реставрації, перепланувань тощо, а також підтверджено, що ніколи раніше відповідна згода співвласниками будинку не надавалася.
ОСОБА_2 03.06.2016 отримано сертифікат серії ІV № 164162771827 про готовність закінченого будівництва об`єкта до експлуатації (реставраційних приміщень НОМЕР_2, НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 ). 
Позивач, вважаючи протиправним дозвіл від 11.12.2015 № ІV 114153442456, звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно вимог частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності, забезпечення сталого розвитку територій, з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначено Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних у цій справі правовідносин). 
Статтею 37 вказаного Закону № 3038-VI врегульовано порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт.
Так, відповідно до частин першої - четвертої зазначеної норми, право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що належать до IV і V категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд  надається  замовнику та генеральному підряднику   чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт. 
Дозвіл на виконання будівельних робіт видається органами державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній  основі  протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Для отримання дозволу подається заява, до якої додаються: 
1) копія документа, що посвідчує  право  власності  чи 
користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію; 
2) копія розпорядчого документа щодо комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду у  разі  здійснення комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності  (замість  копії документа,  що посвідчує право власності чи користування земельною 
ділянкою); 
3) проектна документація  на  будівництво,  розроблена та затверджена в установленому законодавством порядку; 
4) копія документа, що посвідчує право власності на будинок чи  споруду,  або  згода його власника, засвідчена у встановленому законодавством  порядку,  на  проведення  будівельних робіт у разі здійснення реконструкції, реставрації чи капітального ремонту; 
5) копії документів про призначення осіб, відповідальних за виконання  будівельних робіт, та осіб, які здійснюють авторський і технічний нагляд; 
6) інформація про ліцензію, що дає право на виконання будівельних робіт, та кваліфікаційні сертифікати.
Підставою для відмови у видачі дозволу на виконання будівельних робіт є: 
1) неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу такого дозволу; 
2) невідповідність поданих документів вимогам законодавства; 
3) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах.
Аналогічний перелік документів для отримання дозволу на виконання будівельних робіт та підстав для відмови в його надання визначений у Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №    466 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин у цій справі.
Статтею 32 Закону № 3038-VI передбачено, що всі об`єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності.
Категорія  складності об`єкта будівництва визначається відповідно до будівельних норм та державних стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об`єкта будівництва. 
Віднесення об`єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва. 
Порядок віднесення об`єктів до IV і V категорій складності визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 5 Порядку віднесення об`єктів будівництва до IV і V категорій складності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2011 № 557, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що до IV категорії складності відносяться об`єкти будівництва, які мають хоча б одну з таких ознак: 
1) розраховані  на  постійне перебування більш як 300 осіб та (або) періодичне перебування більше 500 осіб; 
2) становлять можливу небезпеку для більш як 10000 осіб, які перебувають поза об`єктом; 
3) у  разі  аварії або неможливості (недоцільності) подальшої експлуатації: 
- можуть спричинити збитки в  обсязі  понад  15000  мінімальних розмірів заробітних плат; 
- можуть призвести до припинення функціонування  об`єктів транспорту, зв`язку, енергетики та інженерних мереж регіонального рівня; 
- можуть призвести до втрати об`єктів культурної спадщини місцевого значення.
Разом з тим, Законом України "Про охорону культурної спадщини" від 08.06.2000 № 1805-III (далі - Закон № 1805-III у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено  правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.
Пунктами 14, 17 статті 5 Закону № 1805-III передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, належить: погодження програм та проектів містобудівних, архітектурних та ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на пам`ятках національного значення, їх територіях, в історико-культурних заповідниках, на історико-культурних заповідних територіях, у зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, а також програм і проектів, реалізація яких може позначитися на об`єктах культурної спадщини; надання дозволів на проведення робіт на пам`ятках національного значення, об`єктах всесвітньої спадщини, їх територіях, в зонах охорони, буферних зонах, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць.
У свою чергу, у статті 1 вказаного Закону № 1805-ІІІ закріплено, що реставрація - сукупність науково обґрунтованих заходів щодо укріплення (консервації) фізичного стану, розкриття найбільш характерних ознак, відновлення втрачених або пошкоджених елементів об`єктів культурної спадщини із забезпеченням збереження їхньої автентичності.
Пунктом 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин у цій справі (далі - Правила № 45) передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових  будинків і гуртожитків мають право, зокрема, на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування,  що  видається в установленому  порядку.
З аналізу наведених норм вбачається, що законодавством, чинним на момент виникнення спірних у даній справі правовідносин визначався порядок отримання дозволу на виконання будівельних робіт, включаючи реконструкцію, та чіткий перелік документів, подання яких є імперативною вимогою для отримання такого дозволу.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції ОСОБА_2 при зверненні до відповідача із заявою про надання дозволу на реконструкцію приміщення НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 не о надано повного переліку документів, передбаченого чинним законодавством, а саме не надано згоди співвласників відповідного багатоквартирного житлового будинку.
Крім того суд звертає увагу на те, що з 2011 року вказаний багатоквартирний житловий будинок віднесено до щойновиявлених об`єктів культурної спадщини за видом "архітектура та містобудування", що розташований в Центральному історичному ареалі міста Києва, що зумовлює поширення на такий об`єкт спеціального правового режиму, який вимагає отримання відповідного погодження на його реконструкцію від Міністерства культури України як центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини. Однак, таке погодження ОСОБА_2 не надавалося і, відповідно, до ДАБІ нею подано не було.
При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності доводів відповідача з приводу відсутності у третьої особи обов`язку щодо отримання відповідного дозволу від Міністерства культури України. 
Колегією суддів враховано, що проект реставрації спірного приміщення погоджено листом Департаменту культури виконавчого органу КМР (КМДА) від 06.10.2015 № 060-5347, однак таке погодження, як вірно зазначає суд першої інстанції, не є достатнім, оскільки, як зазначено вище, законодавством вимагається погодження на його реконструкцію саме Міністерством культури України як центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини. 
Також вірними є висновки суду першої інстанції, що приміщення НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 фактично є житловим приміщенням - квартирою у багатоквартирному житловому будинку та на час виникнення спірних правовідносин не було переведено у нежитловий фонд, тобто ОСОБА_2 , звертаючись до відповідача із заявою про надання дозволу на реконструкцію цього приміщення, фактично просила надати їй дозвіл на реконструкцію квартири, який їй і було видано відповідачем, що не передбачено жодною нормою чинного законодавства.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваного дозволу та відповідно обґрунтованості позовних вимог. 
При цьому, безпідставними є посилання апелянтів на те, що на теперішній час ОСОБА_2 видано сертифікат щодо готовності відповідного об`єкта до експлуатації, а також те, що оскаржуваний дозвіл є індивідуальним актом, який вичерпав свою дію, оскільки відповідні будівельні роботи вже завершені, оскільки такі обставини не спростовують протиправності спірного дозволу від 11.12.2015 № ІV 114153442456 та порушення у зв`язку з цим, зокрема, прав позивача як особи, що зареєстрована та постійно проживає у відповідному багатоквартирному будинку.
Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції. 
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Міністерство культури України, Київська міська державна адміністрація, Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_2 , Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про визнання протиправним та скасування дозволу залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                                   	                   О. О. Беспалов	
Суддя 	                         В. Ю. Ключкович	
Суддя	                 А.Б. Парінов	
(Повний текст постанови складено 01.12.2020року)