Справа № 161/18730/19 	Головуючий у 1 інстанції: Плахтій І. Б. 	
Провадження № 22-ц/802/1208/20  Категорія: 60 	  Доповідач: Карпук  А. К.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
14 грудня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Карпук А.К.
суддів – Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І., 
секретар Концевич Я.О.,
з участю: позивача ОСОБА_1 ,
третьої особи ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Гордійчук Мирослава Вікторівна, ОСОБА_2 , про тлумачення заповіту за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2020 року,-
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про тлумачення заповіту.
Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка була її та відповідача ОСОБА_3 матір`ю.
За життя спадкодавець склала декілька заповітів.
Зокрема, Одерадівською сільською радою 11.01.2008 посвідчено заповіт ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , яким вона заповіла спадкоємцю земельну ділянку згідно з державним актом ІІ-ВЛ № 033576 від 06.04.1999.
Пізніше, Одерадівською сільською радою посвідчено 17.03.2003 заповіт ОСОБА_4 , яким вона заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку згідно з державним актом ІІ-ВЛ № 033576 від 06.04.1999 
Крім цього, 19.11.2013 приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу посвідчено заповіт, відповідно до якого спадкодавець ОСОБА_4 заповіла дочці ОСОБА_3 належний на праві власності будинок АДРЕСА_1 , та належні їй земельні ділянки.
Вважає, що зміст зазначених заповітів незрозумілий, це викликало суперечки між спадкоємцями після відкриття спадщини.
Постановою нотаріуса від 18.10.2019 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.
Позивач вважає, що у заповіті від 19.11.2013 йдеться про присадибну земельну ділянку , яка розташована біля будинку АДРЕСА_1 .
Просила витлумачити зміст заповіту ОСОБА_4 від 19.11.2013, зареєстрований під номером 606, та зазначити, чи охоплює вказане в заповіті поняття «належні мені земельні ділянки» земельну ділянку згідно з державним актом ІІ-ВЛ № 033576 від 06.04.1999, яку заповіла спадкодавець ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_1 в заповіті від 17.03.2003, зареєстрованим за номером 06.
Рішенням Луцького міськрайонного суду від 17.09.2020 постановлено надати тлумачення заповіту від 19.11.2013, який складений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Сушиком О.В., зареєстрований в реєстрі за №606.
Визначити, що вжите у заповіті словосполучення «належні мені земельні ділянки» охоплює земельну ділянку, площею 3,21 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі Державного акту ІІ-ВЛ №033578, виданого Одерадівською сільською радою 06.04.1999.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким надати тлумачення заповіту, згідно з яким поняття ««належні мені земельні ділянки» не охоплює земельну ділянку згідно з Державним актом ІІ-ВЛ №033578, яку заповіла позивачу ОСОБА_1 спадкодавець ОСОБА_4 у заповіті від 17.03.2003, зареєстрованим за номером 06.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги , заслухавши пояснення учасників справи, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції належить скасувати з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено такі обставини.
З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 15), встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У статті 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За життя ОСОБА_4 на випадок своєї смерті склала декілька заповітів, а саме:
- Заповіт посвідчений Одерадівською сільською радою від 17.03.2003 за №06, яким ОСОБА_4 заповіла належну їй земельну ділянку (Державний акт ІІ-ВЛ № 033578 виданий Одерадівською сільською радою 06.04.1999 року) своїй дочці ОСОБА_1 (а.с. 12);
- Заповіт посвідчений Одерадівською сільською радою від 11.01.2008 за №02, яким ОСОБА_4 заповіла належну їй земельну ділянку (Державний акт ЯД № 282414) своїй дочці ОСОБА_2 (а.с. 56);
- Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області від 19.11.2013 за №606, яким ОСОБА_4 заповіла належний їй на праві приватної власності житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та належні їй земельні ділянки, своїй дочці ОСОБА_3 (а.с.11).
Приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Гордійчук М.В. 18.10.2019 винесено постанову про вчинення нотаріальної дії. Нотаріусом встановлено, що за життя спадкодавець склала декілька заповітів на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у спадкоємців виникло непорозуміння між собою згідно заповіту посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області від 19.11.2013 за №606, яким  ОСОБА_4 заповіла належний їй на праві приватної власності житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та належні їй земельні ділянки, своїй дочці ОСОБА_3 (спадкоємцям є незрозумілою воля заповідача через вказівку «земельні ділянки без зазначення яких саме).
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи), яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України)
Відповідно до частин першої, другої статті 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.
Відповідно до статті 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.
Тобто, виходячи із приписів цієї норми, суд у тому випадку тлумачить заповіт, якщо існують правові підстави для його тлумачення, а спадкоємці самі не змогли здійснити тлумачення заповіту. 
Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.
Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини.
Системний аналіз положень статей 213, 1256 ЦК України дає підстави для висновку, що при тлумаченні змісту заповіту не допускається пошук тієї волі заповідача, яка не знайшла відображення у тексті самого заповіту, а також не допускається внесення змін у зміст заповіту, який є особистим розпорядженням фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту.
Всупереч вимог указаних норм права суд надав тлумачення заповіту, фактично доповнивши його зміст , у той час як зміст заповіту спадкодавця ОСОБА_4 від 18.11.2013 є зрозумілим, не ускладнений неоднаковим використанням термінів, слів і понять, з його змісту чітко вбачається воля заповідача передати відповідачу ОСОБА_3 , житловий будинок та належні земельні ділянки.
На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що підстави для тлумачення заповіту відсутні.
Аргументи апеляційної скарги про те, що у раніше складених заповітах спадкодавець ОСОБА_4 заповідала належні їй земельні ділянки позивачу ОСОБА_1 та третій особі ОСОБА_2 не дають підстав для задоволення позову про тлумачення заповіту виходячи з такого.
Відповідно до положень частин першої – третьої статті 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт.
Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.
Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.
Таким чином, заповіт ОСОБА_4 від 19.11.2013, яким охоплено майно спадкодавця, до складу якого входить житловий будинок та земельні ділянки, скасував раніше складені заповіти щодо земельних ділянок.
Та обставина, що в заповіті від 19.11.2013 не зазначено ідентифікаційних характеристик земельних ділянок також не дає підстав для тлумачення заповіту, оскільки такі характеристики встановлюються нотаріусом при оформленні спадкових прав на підставі поданих спадкоємцем правовстановлюючих документів на земельні ділянки, які належать спадкодавцю.
Аргументи позивача та третьої особи про те, що відповідач ОСОБА_3 підробила заповіт, є безпідставними, оскільки встановлено, що на час розгляду справи заповіт не визнавався в судовому порядку недійсним.
Водночас, спадкоємці за наявності для цього правових підстав мають право на оспорення заповіту, незалежно від наслідків розгляду даного спору.
На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись статтями 367, 376, 382, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2020 року в даній справі скасувати та постановити нове судове рішення.
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Гордійчук Мирослава Вікторівна, ОСОБА_2 , про тлумачення заповіту.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення постанови апеляційного суду.

Головуючий         

Судді: