ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 333/3518/20                                  Головуючий в 1 інст. Кольц Д.М.
Провадження №33/807/781/20                                                  Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року                         місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою  останнього  на постанову  Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 18 вересня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою:  АДРЕСА_1 ,  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Стягнуто з  ОСОБА_1  судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн.

Згідно з постановою суду, 26 серпня 2020 року з Комунарського районного суду м.Запоріжжя до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя для розгляду за підсудністю надійшли матеріали справи за протоколом серії ДПР18 №421296 від 20 червня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 19 червня 2020 року о 23-50 годині в м.Запоріжжя, Олександрівський район, біля пр.Соборний, буд.87, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонений.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. На його думку, матеріали справи не містять належних доказів правомірності зупинення транспортного засобу, яким він керував. Отже, складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом його вини у скоєному правопорушенні.
Крім того, з протоколу вбачається, що поліцейським - капралом Касап А.К. встановлено, що він (апелянт) керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук. Однак, при цьому не зазначено яким чином зазначені обставини були встановлені. Вказані поліцейським ознаки носять суб`єктивний характер та не підтверджені будь-яким належними доказами. Не зазначено, яким чином поліцейський, безпідставно зупиняючи транспортний засіб, вже виявив запах алкоголю з порожнини рота у водія, його нестійку ходу, та тремтіння пальців рук.
Також апелянт зазначає, що призначення розгляду справи у судовому засіданні – 18 вересня 2020 року, відбулось з порушенням статті 277-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що в свою чергу позбавило права особу, яка притягається до відповідальності, надати свої заперечення та подати клопотання, з метою повного та всебічного розгляду справи та захисту його законних прав та інтересів.
Судова повістка про призначення справи до розгляду на 18 вересня 2020 року датована та надіслана на його адресу 16 вересня 2020 року, що підтверджується поштовим рекомендованим повідомленням про вручення (а.с.29) та самою повісткою (а.с.28.)
Згідно з номером поштового відправлення - 6906302428426, судова повістка була прийнята поштовим відділенням 16 вересня 2020року о 16-00, а до точці видачі надійшло саме 18 вересня 2020 року, тобто у день судового засідання.
Оскільки він не мав реальної можливості дізнатись про час та місце проведення судового засідання, наявні підстави вважати про порушення його прав, що в свою чергу, вказує на незаконність оскаржуваної постанови.
Також апелянт зазначає, що у протоколі, в порушення положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, не зазначений відеофіксуючий пристрій (відеокамера), яким здійснювалось фіксування порушення, що в свою чергу вказує на неналежність долученого відео диску, як доказу у справі.

Заявлене ОСОБА_1 клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки останній у розгляді справи участі не брав, копію постанови суду отримав 12 жовтня 2020 року та 21 жовтня 2020 року подав апеляційну скаргу, тобто зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не вбачається. 

В судове засідання суду апеляційної інстанції  ОСОБА_1  та його захисник не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час судового засідання, клопотань про відкладення розгляду провадження не подавали. 
Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №421296 від 20 червня 2020 року, згідно з яким,  ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук. На пропозицію поліцейських від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків; зі змістом протоколу ознайомлений, відмовився від отримання копії протоколу та підписувати протокол, будь-яких зауважень чи клопотань не заявляв; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 червня 2020 року в КНП «ОКЗЗНПД`ЗОР;  актом огляду; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 20 червня 2020 року, якими підтверджується, що поліцейським  ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Alkotest Drager» та в медичному закладі, проте останній відмовився від проходження такого огляду; DVD-диском з відеозаписом.
Вказані докази узгоджуються з відомостями з рапорту працівника поліції ОСОБА_4 , в якому зафіксовано, що під час несення служби у Олександрівському районі 19 червня 2020 року у складі екіпажу №301 з лейтенантом поліції Кузьніним В.В. о 23-50 годині по проспекту Соборний, 87, екіпажем №011 було зупинено автомобіль Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм у нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук. У присутності двох свідків водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Alkotest Drager 6820». Водій від проходження огляду відмовився, також відмовився пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі у лікаря нарколога. Про відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку попереджений. У зв`язку з порушенням п.2.5 ПДР України на водія зібрані матеріали справи та складено протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №421296 за ч.1 ст.130 КУпАП. Копію протоколу водій відмовився отримувати. Вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 , видано ТД ПК 313683. Від керування відсторонено шляхом передачі тверезому водієві.
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що  ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах. 
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.
Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи немає належних доказів правомірності зупинення його транспортного засобу, є безпідставними. 
З відеозапису вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зупинено за порушення ПДР, про що останньому повідомлено. 
Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено відносно нього з порушенням вимог чинного законодавства, суперечать змісту самого протоколу, який складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Доводи ОСОБА_1 про те, що у протоколі не зазначено, яким чином поліцейським встановлено в нього ознаки алкогольного сп`яніння, є необґрунтованими, оскільки, з матеріалів справи вбачається, що ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 встановлені при спілкуванні з останнім, в результаті його візуального огляду, що відображено у відповідному акті огляду та направленні на огляд. 
Зазначені акт огляду та направлення на огляд складені із дотриманням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Те, що у  ОСОБА_1  були виявлені ознаки сп`яніння, підтверджується й поясненнями свідків, а також відеозаписом, долученим до протоколу. 
Ознаки сп`яніння, які виявлені у ОСОБА_1 , відображені і в протоколі про адміністративне правопорушення. 
З приводу доводів  ОСОБА_1  про те, що при розгляді справи судом першої інстанції були порушені його процесуальні права, оскільки його вчасно не повідомлено про день та час розгляду справи та справу розглянуто у його відсутність, апеляційний суд звертає увагу на таке. 
Як свідчать матеріали справи, суд вжив всіх можливих заходів для повідомлення  ОСОБА_1  про день та час розгляду справи, направляючи повістки за адресою, в т.ч. вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення, проте, судові повістки останній не отримував з невідомих причин. Через неявку ОСОБА_1 у призначені судові засідання розгляд справи неодноразово відкладався. 
Також ОСОБА_1 викликався і в останнє судове засідання на 18 вересня 2020 рік.
Інформація про призначені до розгляду судові справи також розміщена у вільному доступі на офіційному сайті «Судова влада».
Суд першої інстанції обґрунтовано послався в своїй постанові на практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Проте, сам  ОСОБА_1  долею своєї справи не цікавився.
В той же час, те, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 не завадило суду повно і всебічно з`ясувати обставини справи та ухвалити законне та обґрунтоване рішення. 
Законодавством про адміністративні правопорушення не передбачено обов`язкового скасування судового рішення, якщо справу розглянуто у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Більш того, при апеляційному розгляді ОСОБА_1 не був позбавлений реалізувати всі свої процесуальні права, проте, висновки суду першої інстанції ним не спростовані. 
Те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначений відеофіксуючий пристрій (відеокамера), яким здійснювалось фіксування порушення (на що звертає увагу апелянт), не вказує на безпідставність складання самого протоколу та не свідчить про недостовірність відомостей, в цьому протоколі викладених. 
Сам відеозапис не є єдиним доказом в справі та узгоджується з іншими доказами, на які послався суд в своїй постанові. 
В свою чергу, право поліцейського на фото та відео фіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.
При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.
Те, що події, зафіксовані вказаним відеозаписом, відбувалися в дійсності, ніким не спростовано та не оспорюється в самій апеляційній скарзі.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 18 вересня 2020 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову  Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 18 вересня 2020 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                         С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 333/3518/20