Ухвала
 
03 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 694/589/20
провадження № 61-17473ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 липня 2020 року у складі судді Сакун Д. І. та постанову Черкаського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року у складі колегії суддів: Гончар Н. І., Новікова О. М., Фетісової Т. Л., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У травні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
 
На обгрунтування позовних вимог зазначало, що 11 жовтня 2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Своїм підписом у заяві він підтвердив, що підписана ним заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.
 
Внаслідок порушення зобов`язань за кредитним договором, станом на 15 квітня 2020 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 11 701,05 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 6 830,71 грн, заборгованості за простроченими процентами - 1 977,04 грн, заборгованості за процентами, нарахованими на прострочений кредит у розмірі - 1 859,92 грн, штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн та штрафу (процентна складова) - 533,38 грн. 
 
Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 701,05 грн.
 
Короткий зміст ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій
 
Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 липня 
2020 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. 
 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 липня 2020 року змінено, скасовано судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та ухвалено нове судове рішення в цій частині.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6 830,71 грн.
 
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
В іншій частині судове рішення місцевого суду залишено без змін. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У листопаді 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк», у якій заявник просив скасувати рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 липня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими процентами та процентами, нарахованими на прострочений кредит і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в цій частині, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга містить посилання на те, що судове рішення підлягає касаційному оскарженню з підстав, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. 
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування 
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Ціна позову у даній справі становить 11 701,05 грн яка станом на 01 січня 
2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00*100=210 200,00). 
 
Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
 
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Щодо доводів касаційної скарги про те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики 
 
Доводи заявника про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики є неспроможими. Посилаючись на наявність зазначених обставин, заявник не навів обгрунтованих доводів, у чому полягає фундаментальне значення розгляду справи для формування єдиної правозастосовної практики.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі 
№ 342/180/17 висловила правовий висновок, згідно з яким Умови та правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
 
Посилання заявника на те, що судові рішення ухвалені без урахування висновків викладених у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі 
№ 750/6058/17-ц, від 23 грудня 2019 року у справі № 572/1169/17, від 12 лютого 2020 року у справі № 382/327/18-ц, від 26 лютого 2020 року у справі 
№ 355/1091/17, від 20 жовтня 2020 року у справі № 456/3643/17, є необгрунтованими, оскільки вони ухвалені за інших встановлених судами фактичних обставин справи, а тому відсутні підстави вважати, що розгляд касаційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Верховний Суд урахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення 
від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).
 
Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи 
від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 липня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                       Г. І. Усик
І. Ю. Гулейков
О. В. Ступак