ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2020 р.	Справа № 520/6426/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Мельнікової Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.
позивача: ОСОБА_1 ,
представника позивача: Картавих Л.П.,
представників відповідача: Дроздової Л.П., Зеленської М.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 04.06.20 року по справі № 520/6426/2020
          за позовом         ОСОБА_1  
          до        Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області                
          про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області щодо відмови у призначенні та виплаті позивачу щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 17.12.2019; 
- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області призначити та виплатити позивачу щомісячну адресну грошову допомогу, як внутрішньо-переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 17.12.2019.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність дій відповідача, у зв`язку з відмовою у призначенні та виплаті позивачу щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 позов залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 07.10.2020 позивач та представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як свідчать матеріали справи, позивач є громадянином України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорту серії НОМЕР_1 . Позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1  (а.с. 7-9).
У зв`язку з проведення антитерористичної операції позивач перемістилась до АДРЕСА_2 та взята на облік, як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою № 6311002104 від 11.05.2016 (а.с. 11)
Судовим розглядом встановлено, що з 04.07.2016 по 03.11.2016 позивач отримувала щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до Постанови КМУ від 01.10.2014 №505.
Виплати адресної допомоги були припинені на підставі того, що протягом чотирьох місяців позивач не змогла працевлаштуватися.
17.12.2019 (у зв`язку з працевлаштуванням з 18.11.2018) позивач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття виплат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до Постанови КМУ від 01.10.2014 року №505.
02.01.2020 Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області за результатами розгляду звернення позивача надано відповідь за вих. № 08-29/22, якою повідомлено про відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
Не погодившись з отриманою відповіддю, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам зазначає наступне.
Так, гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб врегульовані Законом України  від 20.10.2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (надалі-Закон № 1706-VII).
Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначає Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затверджений постановою КМУ від 01.10.2014 № 505 (надалі - Порядок № 505).
Відповідно до п. 2 Порядку № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадімінстрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.
Згідно з абз. 1, 5 п. 3 Порядку № 505, грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах, зокрема, для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї).
Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п. 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.
Відповідно до п. 7 Порядку № 505, якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку, які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.
Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов`язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.
Тобто, грошова допомога у разі її припинення відповідно до п. 7 цього Порядку не призначається лише на наступний строк, тобто чергові шість місяців.
Положення Порядку № 505 не містять норми, яка б у подібних правовідносинах назавжди позбавляла права особу працездатного віку, яка працевлаштувалась та як і раніше має статус внутрішньо переміщеної особи на отримання грошової допомоги.
Відтак, коли з моменту припинення виплати грошової допомоги (04.11.2016) по день звернення позивача до відповідача із заявою про виплату їй вказаної допомоги (17.12.2019), як працевлаштованої особи, минув шестимісячний строк, тобто наступний строк в розумінні пункту 3 Порядку № 505, то у відповідача відсутні правові підстави для непризначення грошової допомоги, посилаючись на пункт 3 Порядку № 505, оскільки грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи, а у разі якщо така особа працевлаштувалась і її статус не суперечить зазначеним вище пунктам Порядку, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постановах від 15.04.2019 у справі № 227/513/17, від 24.06.2020 у справі № 639/1949/17. 
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З урахуванням вказаного вище, позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті позивачу щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 17.12.2019 та зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу щомісячну адресну грошову допомогу, як внутрішньо-переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 17.12.2019 підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 прийняте без дотриманням норм матеріального права, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 року по справі №520/6426/2020 скасувати.
Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 17.12.2019.
Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну грошову допомогу, як внутрішньо-переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 17.12.2019.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		С.С. Рєзнікова	
Судді	   	А.О. Бегунц    Л.В. Мельнікова   	
Повний текст постанови складено  15.10.2020 року