ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.001010 пров. № А/857/14464/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Ніколіна В.В., Большакової О.О.,
за участю секретаря судового засідання                    Михальської М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення (головуючий суддя Качур Р.П., м. Львів) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними,-
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 у справі №  1.380.2019.001010 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у двадцятиденний термін з дня набрання ухвалою законної сили подати звіт про виконання судового рішення у справі №  1.380.2019.001010.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року  заяву позивача про встановлення судового контролю в адміністративній справі № 1.380.2019.001010 задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 09.07.2017 у справі № 1.380.2019.001010 у 30-денний строк з дня набрання ухвалою законної сили.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає його таким, що підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови - про відмову у задоволенні заяви про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення.
В апеляційній скарзі зазначає, що подаючи заяву про встановлення судового контролю заявником, не наведено жодного доказу невиконання, ухилення чи створення перешкод Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області для виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 у справі № 813/3420/18.
Зазначає, що цим рішенням визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 31.01.2019 щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 за його заявою від 18.04.2018 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.04.2014 з урахуванням висновків суду, не встановлюючи при цьому обов`язку щодо необхідності задоволення такої заяви та проведення перерахунку та виплату пенсії, про що зазначено в мотивувальній частині судового рішення, а саме «суд не може зобов`язати відповідача на підставі заяви позивача від 18.04.2014 провести перерахунок раніше призначеної йому пенсії, виходячи з розміру грошового забезпечення за відповідною посадою позивача 5328,00 грн. із встановлення йому з 01.04.2014 нового розміру пенсії за вислугу років у розмірі 5168,16 грн. та здійснити виплату заборгованості по пенсії за період з 01.04.2014 по 01.01.2018 у розмірі 84046,50 грн. до кінця 2019 року, тому у задоволенні зазначених вимог слід відмовити».
Крім того, судом також не був встановлений конкретний спосіб виконання рішення - розгляд шляхом прийняття рішення чи направлення відповідного листа-відповіді.
Рішенням суду задоволено лише частину позовних вимог, де зобов`язано суб`єкта владних повноважень повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.04.2019, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В іншій частині позову - відмовлено з урахуванням висновків суду.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 1.380.2019.001010 від 09.07.2019, яке набрало законної сили, не визначено конкретного зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії, зазначене не було вказано у резолютивній частині рішення, яка відповідно до норм права підлягає виконанню. У вказаному рішенні було лише зазначено про повторний розгляд заяви, не встановлюючи при цьому обов`язку щодо необхідності задоволення такої заяви, прийняття рішення та проведення перерахунку та виплати пенсії. Отже, відсутні підстави вважати рішення суду у даній справі невиконаним, оскільки Головним управлінням було розглянуто заяву та проінформовано ОСОБА_1 , що підстави для перерахунку пенсії на підставі його заяви відсутні.
Окрім того, незгода ОСОБА_1 із зазначеною відповіддю про відсутність підстав для перерахунку пенсії на підставі заяви може бути предметом розгляду іншої адміністративної справи, а не заяви про встановлення судового контролю.
Крім того, зазначає, що Порядком № 3-1 не передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду України приймати рішення з питань здійснення перерахунку пенсій військовослужбовцям.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.04.2014; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області від 31.01.2019 щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 за його заявою від 18.04.2018; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.04.2014 з урахуванням висновків суду. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2019 апеляційну скаргу     Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на     рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 у справі № 1.380.2019.001010 повернено скаржнику.
Ухвалою Верховного Суду від 22.10.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2019 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
Розглядаючи спір, судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.07.2017 у справі № 1.380.2019.001010 набрало законної сили 16.09.2019. Виконавчий лист з виконання зазначеного рішення видано 16.10.2019 та Головне управління ПФУ у Львівській області листом № 28176/03.29-16 від 22.10.2019 повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для перерахунку пенсії, оскільки його пенсія призначена після введення в дію Закону України № 2262, а звернення особи із заявою про перерахунок пенсії у такому випадку не передбачено.
Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Леськівом Б.Я. 06.11.2019 відкрито виконавче провадження № 60486861 з примусового виконання виконавчого листа № 1.380.2019.001010 від 16.10.2019.
Державним виконавцем 21.02.2020 виставлено вимогу стягувачу про виконання рішення суду з наданням підтверджуючих документів протягом десяти робочих днів з дня отримання вимоги.
Стягувач надіслав державному виконавцю відповідь № 13000-0330-8/10510 від 04.03.2020 про те, що провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі наказу МНС України від 25.04.2012 № 719, наказів ДСНС України від 23.04.2013 № 183 та від 01.02.2014 № 60 не вбачається можливим.
У ході здійснення примусового виконання рішення державним виконавцем 06.05.2020 та 07.07.2020 на Головне управління ПФУ у Львівській області накладено штрафи у розмірі 5100,00 грн та 10200,00 грн відповідно за невиконання у встановлений виконавцем строк рішення суду.
За змістом статті 382 КАС України судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.
Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.
Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.12.2019 у справі № 812/333/17 (адміністративне провадження № К/9901/12313/19).
У рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).
Як вірно враховано судом першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Європейський Суд з прав людини також звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13 червня 2006 року, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12 травня 2011 року).
Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).
Спірним питанням у даній справі є врахування відповідачем при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 від 18.04.2014 висновків суду, викладених у рішенні від 09.07.2019 у справі № 1.380.2019.001010.
У зазначеному рішенні суд не взяв до уваги посилання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на те, що повідомлення з Пенсійного фонду України, щодо змін у грошовому забезпеченні з числа військовослужбовців ДСНС на підставі наказу МНС України від 25.04.2012 № 719, наказів ДСНС України від 23.04.2013 № 183 та від 01.02.2014 № 60 в Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не надходило, а тому підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_1 немає. Крім цього, суд звернув увагу на те, що неналежна взаємодія державних органів при виконанні покладених них повноважень не може ставитись в провину особі, у спірному випадку ОСОБА_1 , оскільки всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що боржник при розгляді заяви ОСОБА_1 не врахував висновків суду, відтак рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 станом на день розгляду заяви залишається невиконаним. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні.
Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі № 1.380.2019.001010 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Головуючий  суддя                                                             М.А. Пліш
Судді                                                                                 В.В. Ніколін
                                                                                          О.О. Большакова
повний текст складено 17.12.2020