ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 р.	Справа № 440/2763/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року (головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, повний текст складено 29.05.20 року) по справі № 440/2763/19
за позовом        ОСОБА_1  
до   Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області  
про визнання неправомірними та скасування актів, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати неправомірним та скасувати :
1) акт форми НТ про нещасний випадок невиробничого характеру № 10;
2) акт розслідування нещасного випадку, що стався 18.02.2015 форми Н-5 від 02.07.2019;
- зобов`язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області :
1)провести повторне розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 18.02.2015 з оперуповноваженим сектору карного розшуку Київського РВ Полтавського МУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1 ;
2)скласти акти за формою Н-1* та Н-5* по факту нещасного випадку, що стався 18.02.2015 з оперуповноваженим сектору карного розшуку Київського РВ Полтавського МУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1 , в яких зазначити про те, що нещасний випадок стався у період проходження служби при виконанні службових обов`язків у зоні проведення АТО;
подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2019 , залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019, позов залишено без задоволення.
За наслідками касаційного перегляду справи 16.04.2020 постановою Верховного Суду рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019 у справі №440/2763/20 скасовано і направлено справу на новий розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано акт Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про нещасний випадок невиробничого характеру форми НТ* №10 від 02.07.2019 та акт про розслідування нещасного випадку, що стався 18.02.2015 близько 07 год 00 хв УМВС України в Полтавській області, форми Н-5* від 02.07.2019.
Зобов`язано Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області провести повторне розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 18.02.2015 з ОСОБА_1 та скласти акти у відповідності до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 за № 83/7404.
В решті позовних вимог відмовлено.
Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області  (далі - відповідач), не погоджуючись з рішенням  суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій  посилаючись на порушення  норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просила його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, судом першої інстанції не взято до уваги, що на момент проведення розслідування у відповідача не було всієї медичної документації позивача для встановлення причинно-наслідкового зв`язку між втратою працездатності в період з 2017-2019 рр. та подією, яка трапилась 18.02.2015. 
Відповідачем вживалися дії щодо отримання медичних документів, проте останні не були надані,  ні медичними закладами ні позивачем, отже  акти Н-1* та Н-5* складені на підставі наявних доказів, за наслідками службового розслідування правомірно. 
Також зазначає, що під час розслідування комісією були опитані свідки, жоден з них не надав конкретних пояснень щодо характеру, тяжкості травми, перебування ОСОБА_1 на лікуванні та втрати ним працездатності внаслідок подій, що мали місце 18.02.2015, а отже їх покази не були відображені в актах. Проте не зазначення  їх показів в акті не є порушенням, оскільки законодавчо такі вимоги не встановлені. Вказує, що без підтверджуючої медичної документації, надані свідками пояснення не  вплинули на результати розслідування. 
ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на правильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Від позивача та представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що капітан міліції ОСОБА_1 проходив службу в Міністерстві внутрішніх справ України та 06.11.2015 звільнений з посади заступника начальника Кобеляцького районного відділу - начальника кримінальної міліції у запас Збройних Сил за пунктом 64 "з" (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) (т. 1 а.с. 90-92).
Під час проходження служби в УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1 був відряджений в Донецьку область на територію проведення АТО строком з 20.01.2015 до 21.02.2015, що підтверджується посвідченням про відрядження № 274, довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, виданою Краматорським міськвідділом ГУМВС України в Донецькій області № 1/4437 від 20.02.2015.
02.02.2018 позивач звернувся ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області із зверненням, в якому просив провести службове розслідування за фактом нещасного випадку що стався з  ним 18.02.2015 під час виконання службових обов`язків та надати акти за формою Н-1 та Н-5 
До звернення додав : копію посвідчення учасника бойових дій, довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України № 1/4437 від 20.02.2015, посвідчення про відрядження № 274, відмітки у відрядженні, виписних епікризів № 1009 та № 1798, магнітно-резонансної томографії (т. 1 а.с. 96).
30.03.2018 УМВС України в Полтавській області  повідомило ОСОБА_1 про  відсутність підстав для проведення службового розслідування (т. 1 а.с. 97).
Позивачем оскаржено в судовому порядку відмова УМВС України в Полтавській області .
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 у справі №816/1543/18, яке набрало законної сили, згідно постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019 визнано протиправною бездіяльність УМВС України в Полтавській області, що полягає у не проведенні розслідування нещасного випадку, про який ОСОБА_1 повідомив зверненням від 02.02.2018 та зобов`язано УМВС України в Полтавській області провести розслідування нещасного випадку, про який ОСОБА_1 повідомив зверненням від 02.02.2018. 
На виконання рішення суду  ліквідаційною комісією Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області призначено розслідування нещасного випадку із колишнім дільничним офіцером поліції сектору превенції Великобагачанського БП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області капітаном поліції ОСОБА_1 , згідно наказу № 1 від 05.04.2019  (т. 1 а.с. 107).
З підстав припинення діяльності  Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області,  усі зібрані матеріали розслідування направлені до Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області, що вбачається з  Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, листа (том 1 а.с. 106-149).
Комісією з розслідування нещасного випадку УМВС України в Полтавській області проведено розслідування, згідно наказу №1169 від 01.07.2019   (том 1 а.с. 98).
За результатами розслідування 02.07.2019 складено акти розслідування нещасного випадку, що стався 18.02.2015 близько 07 год. 00 хв. УМВС України в Полтавській області форми Н-5* та т №10 про нещасний випадок невиробничого характеру форми НТ* (том 1 а.с. 99-102, 103-105).
Згідно вказаних актів нещасний випадок із ОСОБА_1 стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.  
Вважаючи вищезазначені акти неправомірними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що розслідування проведено відповідачем неповно, без з`ясування та надання оцінки всім обставинам події та за відсутності медичних документів.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України розроблено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи  МВС України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року № 1346  (далі - Порядок № 1346).
Пунктом 1.3. Порядку № 1346 передбачено, що розслідування нещасних випадків (в тому числі поранень), що сталися з особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовцями Національної гвардії України, курсантами (слухачами) навчальних закладів системи МВС України, проводиться з урахуванням цього Порядку.
Відповідно до п. 2.1. Порядку № 1346 розслідуванню підлягають, раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою., гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).
Згідно з п.п. 2.2, 2.4 Порядку № 1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.
Якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).
У п. 3.1 Порядку № 1346 зазначено, що про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.
Пунктом 3.2. Порядку № 1346 передбачено, що керівник (посадова особа), у свою чергу, зобов`язаний:
- терміново організувати надання медичної допомоги потерпілому, а в разі потреби доставити його до лікувально-профілактичного закладу;
- повідомити про те, що сталося, керівника підрозділу, службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС. Якщо потерпілий є працівником іншого підрозділу, повідомити керівника цього підрозділу, у разі нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався внаслідок пожежі, - місцеві органи державної пожежної охорони, а при гострому професійному захворюванні (отруєнні) - відповідну санітарну епідеміологічну станцію (далі - СЕС) системи МВС України;
- зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку в тому стані, у якому вона була на момент події (якщо це не загрожує життю і здоров`ю інших працівників), а також ужити заходів до недопущення подібних випадків.
У разі нещасного випадку (у тому числі поранення) з працівником головного управління, самостійного управління, департаменту чи відділу центрального апарату МВС, підрозділу прямого підпорядкування МВС України, розташованого в м. Києві, керівник зобов`язаний повідомити про це відділ державного нагляду за охороною праці Департаменту матеріального забезпечення МВС.
Відповідно до п.п. 3.3., 3.4, 3.5 Порядку № 1346, якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався з працівником підрозділу прямого підпорядкування МВС України, розташованого в межах Автономної Республіки Крим, області, м. Севастополя, керівник зобов`язаний повідомити про це відповідну службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС.
Лікувально-профілактичний заклад системи МВС про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення) повинен протягом доби повідомити керівника підрозділу, де працює потерпілий, а в разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) - відповідну СЕС системи МВС, терміново надсилаючи відповідне повідомлення про кожного потерпілого за встановленою формою (додаток 3).
Керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС.
Відповідно до п.п. 3.7, 3.8 Порядку № 1346 при травмуванні працівників апарату МВС, ГУМВС, УМВС комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), крім групових випадків травматизму або випадків травматизму зі смертельним наслідком, створюється розпорядженням начальника структурного підрозділу (головного управління, департаменту, самостійного управління або відділу), де працює потерпілий працівник.
Комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії:
- обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;
- визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці;
- з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;
- визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків);
- скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.
У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.
Пунктом 3.9 Порядку №1346 встановлено, що комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби під час: - припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; - вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; - охорони і забезпечення громадського порядку; - несення постової чи патрульної служби; - виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; - забезпечення безпеки дорожнього руху; - участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; - виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; - перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; - проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; - проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; - використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; - провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; - прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; - прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.
Згідно з п. 3.10 Порядку № 1346, комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.
Відповідно до п. 3.11 Порядку №1346 комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків; унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.
Судовим розглядом встановлено, що відповідачем проводилося розслідування події, що сталася 18.02.2015 .
В акті розслідування зазначено, що  18.02.2015  до  чергової частини УМВС України в Полтавській  області з  ГУМВС України в Донецькій області надійшла інформація про звернення за медичною допомогою до Артемівської ЦМРЛ працівників УМВС, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які отримали різні тілесні ушкодження під час обстрілу м. Дебальцеве.
Також встановлено, що на лікування до м. Харків був направлений ОСОБА_5 , який отримав кульове поранення лівої ноги, до м. Артемівськ - ОСОБА_6 , який отримав кульове поранення правої ноги та ОСОБА_7 , який отримав дотичне поранення голови.
Відповідачем , після вивчення обставин події  розслідування встановлено, що 17.02.2015 зведений загін УМВС, до складу якого входив позивач, з місця дислокації разом з військовослужбовцями 13-го батальйону ЗСУ на вантажних автомобілях виїхав в напрямку м. Дебальцеве. Близько 15:30 - 16:00 год. при під`їзді до перехрестя доріг Харків-Ростов та Луганськ-Донецьк загін потрапив під обстріл. Близько 01:00 год. 18.02.2015 надійшла команда завантажитись на автомобілі і в складі колони почати вихід з м. Дебальцеве до м. Артемівськ. Приблизно о 07:00 год. частина колони потрапила в засідку та прийняла бій, під час якого ОСОБА_5 отримав вогнепальне поранення колінного суглобу лівої ноги. Надавши собі першу медичну допомогу ОСОБА_5 з іншими працівниками міліції та військовослужбовцями сіли в автомобіль та під обстрілом продовжили рух до м. Артемівськ.
Проте, в ході розслідування не було встановлено жодного факту травмування ОСОБА_1 у зазначеній події не зважаючи на те, що останній у своєму поясненні зазначає, що також звертався за медичною допомогою. Жодних підтверджуючих документів з лікарняних закладів м. Артемівська з даного приводу ОСОБА_8  надано не було.
В підтвердження повноти проведеного розслідування відповідач зазначає, що ним відбиралися пояснення у позивача, опитувалися свідки, вчинялися дїї щодо витребування медичної інформації про лікування позивача як у нього , так і з медичних закладів, проте остання надана не була.
Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції вірно надано оцінку наданим відповідачем доказам, враховано,  що  матеріали адміністративної справи містять лише копії листів Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області від 15.05.2019 №13 та від 30.05.2019 №14 та фіскальних поштових чеків про направлення поштової кореспонденції від 17.05.2019 та від 31.05.2019, проте докази направлення цих листів та їх отримання позивачем відсутні  (том 3 а.с. 16-17-19).
Під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачем надано медичну документацію, зокрема, медичну картку амбулаторного хворого від 25.03.2015, консультаційний висновок спеціаліста №003164, направлення на стаціонарне лікування від 25.03.2015, виписка з історії хвороби амбулаторного хворого, в якій маються записи про звернення ОСОБА_1 за медичною допомогою в березні 2015 року (т. 2 а.с. 193-215).
Зазначені обставини свідчать про те, що необхідна медична документація існувала на момент проведення розслідування нещасного випадку відносно позивача, проте не була досліджена та оцінена комісією при проведенні розслідування.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджєуться із судом першої інстанції, що висновки  комісії про те, що нещасний випадок, що стався із ОСОБА_1 не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, є передчасними. 
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності вказаних документів на час проведення розслідування, та усної відмови позивача в їх наданні, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки доказів неможливості отримання цих документів у позивача відповідачем не надано. 
Також, судом першої інстанції вірно зазначено, що в письмових поясненнях позивач зазначає про свідків події а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 127-128).
УМВС України в Полтавській області відібрані письмові пояснення цих осіб, проте жодних доказів врахування цих пояснень, їх оцінки  комісією під час складання актів суду не надано.
Доводи апеляційної скарги про не врахування пояснень свідків з підстав їх не конкретності щодо характеру, тяжкості травми, перебування ОСОБА_1 на лікуванні та втрати ним працездатності внаслідок подій, що мали місце 18.02.2015, а також відсутності законодавчого обов`язку зазначення їх в акті розслідування, колегія суддів відхиляє, оскільки в акті розслідування мають бути відображені всі обставини та докази, які досліджувалися комісією, із наданням їм відповідної оцінки, що буде свідчити про врахування всіх обставин, доказів, повне та об`єктивне з`ясування обставин події. Проте відповідачем підстави не врахування показів свідки викладені лише  в апеляційній скарзі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Між тим, Ліквідаційна комісія УМВС України в Полтавській області не довела правомірності оскаржуваних актів.
Враховуючи вищевикладене, вірними є висновки суду першої інстанції щодо не повного з`ясування всіх обставин події, та як наслідок скасування актів , прийнятих за наслідками проведеного розслідування та зобов`язання провести повторне розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 18.02.2015 з ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 325  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області  залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року по справі № 440/2763/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова   	
Повний текст постанови складено  13.10.2020 року