Справа № 307/1494/17

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       10 грудня 2020 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого судді – Джуги С.Д.
суддів – Куштана Б.П., Собослоя Г.Г.
з участю секретаря: Микуляк Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк, на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 травня 2018 року, ухваленого суддею Чопик В.В., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в:

09 червня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (надалі Банк) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позов обґрунтовано тим, що між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 302/13-08 від 12 березня 2008 року, згідно умов якого ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 340000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,5 % річних, з кінцевим поверненням кредиту 11 березня 2013 року.
В забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором був укладений договір поруки з ОСОБА_2 , який відповідно до даного договору поруки зобов`язався у випадку невиконання або порушення зобов`язань за кредитним договором № 302/13-08 від 12 березня 2008 року позичальником ОСОБА_1 погасити заборгованість по кредитному договору і відповідати перед кредитором як солідарний боржники. Банк свої зобов`язання виконав видав позичальнику кредитні кошти в повному обсязі. 
В порушення укладених умов кредитного договору №302/13-08 від 12 березня 2008 року відповідач ОСОБА_1 ухиляється від взятих на себе зобов`язань, не погашає кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 03.05.2017 року його заборгованість перед банком становить 1165578,92 грн., з яких 345441,05 гривень – сума заборгованості за кредитом, 458246,34 гривень – сума заборгованості за відсотками, 76633,48 гривень – інфляційних витрат за кредитом, 285258,05 гривень – інфляційних витрат за відсотками.
З огляду на викладене, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь 1 165578,92 грн. заборгованості за кредитним договором №302/13-08 від 12 березня 2008 року та судові витрати.
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
На дане рішення Банк подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про пропущення позивачем строків позовної давності та відсутності підстав для стягнення заборгованості за договором. 
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 06 лютого 2020року залучено Акціонерне товариство «Альфа–Банк» до часті у справі, як правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк».
Представник апелянта в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлена. 
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, в тому числі і шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України.
Представник ОСОБА_2 - адвокат Фула М.Ю. надіслав суду клопотання про перенесення розгляду справи на інший термін через його зайнятість в іншій справі.
З матеріалів справи вбачається, що представник ОСОБА_3 раніше також звертався з аналогічною заявою про відкладення розгляду справи через його зайнятість в іншій справі.
Згідно з ч.3 п.п.10,11 ст.ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: розумність строків розгляду справи; неприпустимість зловживання процесуальними правами.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Виходячи з наведеного, враховуючи, що апеляційне провадження у даній справі відкрито 26.07.2018 року, до провадження Закарпатського апеляційного суду дана справа прийнята 16.11.2018 року, розгляд справи неодноразово відкладався, в тому числі і через неявку і процесуальні дії відповідачів та представника ОСОБА_3 , апеляційний суд дійшов висновку про відхилення клопотання представника ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи та можливості розгляду справи у відсутності сторін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що банком пропущено строки звернення до суду, оскільки відповідачем ОСОБА_1 останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитом в розмірі 3000 грн. було внесено 28.04.2014 року, а з позовом до суду Банк звернувся 14.06.2017 року., тобто з пропуском трьохрічного строку звернення до суду.
Однак з таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Статтею 264 ЦК передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.
Матеріалами справи встановлено, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 302/13-08 від 12 березня 2008 року, та Додаткові угоди до нього, згідно яких ОСОБА_1 надано кредит в розмірі 358618,23 гривень із зобов`язанням його повернення на умовах та у строки передбачені договором, терміном дії договору – до 11.03.2028 року. 
В забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором був укладений договір поруки з ОСОБА_2 , та Додаткова угода до нього, відповідно до яких ОСОБА_2 зобов`язався у випадку невиконання або порушення зобов`язань за кредитним договором № 302/13-08 від 12 березня 2008 року позичальником ОСОБА_1 погасити заборгованість по кредитному договору і відповідати перед кредитором як солідарний боржник.
В порушення умов укладеного кредитного договору відповідач ОСОБА_1 ухиляється від взятих на себе зобов`язань, не погашає кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 03.05.2017 року його заборгованість перед банком становить 1165578,92 грн., з яких 345441,05 гривень – сума заборгованості за кредитом, 458246,34 гривень – сума заборгованості за відсотками, 76633,48 гривень – інфляційних витрат за кредитом, 285258,05 гривень – інфляційних витрат за відсотками.
Правильність розрахунку заборгованості відповідачами не оспорена і не спростована. 
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ч.1 ст. 611 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. 
Відповідно до вимог ч.2 ст. 1054 ЦК України та ч.2. ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Згідно з ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 
Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Отже, порука — це строкове зобов`язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб`єктивне право, та полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов`язок боржника за договором.
Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобов`язання за договором поруки у зв`язку з припиненням такого зобов`язання поручителя.
Відповідно на вказані строки не поширюється положення частини п`ятої статті 267 ЦК України про захист судом порушеного права у разі, коли строк позовної давності пропущений із поважних причин.

Отже, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, так само як закінчення строку, установленого договором поруки, та закінчення одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до поручителя з позовом.

З укладених договорів вбачається, що позичальник ОСОБА_1 , а відтак і поручитель ОСОБА_2 взяли на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 11.03.2028 року, сплачуючи її щомісячними платежами згідно з графіком платежів.(п. 1.1.1договору кредиту та додаткових угод до нього, п.2.1.1договору поруки та додаткової угоди до нього ). 

Тобто сторонами встановлено строки виконання позичальником окремих зобов`язань у вигляді внесення щомісячних платежів. 
Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.
Відповідно до п.3.3.7., п.3.3.8. договору кредиту позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п.п.1.1.1, 2.4, 2.10 цього договору; своєчасно та в повному обсязі погашати кредит з нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1., 1.1.1.2, 2.4, 3.3.14 цього договору.
Згідно з п.4.4 договору кредиту у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених в п.3.3.7., п.3.3.8. цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції(штраф, пеню).
Матеріалами справи встановлено і визнається сторонами, що останній платіж позичальником здійснено 28.04.2014 року в сумі 3000грн., після чого не вносилось жодних платежів. 
З наступного місяця, тобто з травня 2014 року почав обчислюватися 90 денний строк, після спливу якого строк користування кредитом вважається таким, що сплив. 
Вимоги до позичальника та поручителя позивач пред`явив 14.06.2017 року, тобто в межах трьохрічного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання щодо позичальника, та після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання щодо поручителя.

З врахуванням наведеного договір поруки є припиненим, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 .

Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають до задоволення. 

Суд першої інстанції не врахував вищенаведені фактичні обставини справи та вимоги закону та неправомірно відмовив у заявленому позову в зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. 

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, відповідно до приписів ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по даній справі нового судового рішення про часткове задоволення позову з вищенаведених підстав.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За пред`явлення позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 17483,68 грн., за подачу апеляційної скарги – 26225,52 грн., загальний розмір судових витрат по справі становить 43709,20 грн., а відтак з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 43 709,20 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, –
постановив:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», задовольнити частково.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 травня 2018 року скасувати та ухвалити у даній справі нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код – НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, 100, код ЄДРПОУ 23494714) заборгованість за кредитним договором № 302/13-08 від 12.03.2008 року у розмірі 1 165 578 грн. (один мільйон сто шістдесят п`ять тисяч п`ятсот сімдесят вісім гривень) 92 коп. (дев`яносто дві копійки), що складається з:  345441,05 грн. - заборгованості за кредитом; 458246,34 грн. – заборгованості за відсотками, 76633,48 грн. – розмір інфляційних витрат за кредитом, 285258,05 грн. - розмір інфляційних витрат за відсотками та 43709 грн.(сорок три тисячі сімсот дев`ять гривень) 20 (двадцять копійок) сплаченого судового збору. В решті заявлених вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 21 грудня 2020 року.

Головуючий: 
Судді: