Єдиний унікальний номер 185/3401/15-ц 
Номер провадження 22-ц/804/3039/20        

П О С Т А Н О В А
Іменем  У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року Донецький апеляційний суд колегією суддів у  складі:

Головуючого судді             Никифоряка Л.П.
Суддів                   Азевича В.Б., Гапонова А.В., 
за участі секретаря судового засідання    Гладуха О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу що виникла із кредитних правовідносин 
за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; 
та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсним правочину, 
в якій подано апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2020 року (головуючий у першій інстанції Наумик О.О.), -    

В С Т А Н О В И В:

24 березня 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»-Банк просив суд стягнути з позичальника ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 27 288,31грн, з яких заборгованість за кредитом 16 652,51грн, 8 260,17грн заборгованість за процентами, 600,00грн заборгованість за пенею та комісією та штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн фіксована частина та 1 275,63грн процентна складова, що утворилася станом на 31 грудня 2014 року. Існування такої заборгованості Банк пов`язував із неналежним виконанням з боку відповідача зобов`язань взятих на підставі кредитного договору б/н від 29 лютого 2012 року.

18 вересня 2019 року ОСОБА_1 виклав зустрічні вимоги до Банку про визнання недійсною Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 29 лютого 2012 року. В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що жодних анкет-заяв про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 29 грудня 2012 року він не підписував.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2020 року відмовлено у задоволенні первісного та зустрічного позовів. 

   В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення зустрічного позову в повному обсязі та просив відмовити у первісному позові на підставі того, що кредитний договір ОСОБА_1 не підписував та не отримував кредитних карток.
В обґрунтування скарги заявник посилалася на те, що обставина покладена в основу позовних вимог про існування між сторонами кредитного договору Банком недоведена, жодного допустимого доказу позивачем в судове засідання не надано. Докази покладені в основу рішення суду першої інстанції не містять інформації з приводу предмету доказування та не давали змоги суду дійти висновку про наявність договірних відносин про які заявлено в позові.  
Також суд в порушення норм процесуального права не застосував наслідків ухилення Банку від подання експертам договору кредиту яким позивач обґрунтовував свої вимоги та без якого проведення експертизи неможливо. 
  
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, за відсутності сторін повідомлених про час та місце судового розгляду належним чином про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

У даній справі відповідач повністю заперечував обставини укладення 29 лютого 2012 року кредитного договору з Банком, стверджував про відсутність з його боку дій направлених на отримання зазначених в позові коштів та будь-яких дій, підтверджених належними та допустимими доказами пов`язаних з виконанням кредитного договору.  

Правовою формою щодо оформлення кредитних відносин сторін є кредитний договір та відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.  

У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже за загальним правилом договірне зобов`язання повинне виконуватись відповідно до тих умов, які сторони визначили при укладенні договору.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до встановлених обставин, в підтвердження існування кредитного договору з відповідачем Банк надав копію «Анкети заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку».  

Такий письмовий доказ як кредитний договір, має відповідати вимогам чинного законодавства про обов`язкову форму та зміст, та бути підписаним сторонами договору.

Згідно частини 2 статті 64 ЦПК України, письмові докази, як правило, подаються в оригіналі, та системний аналіз норм процесуального права дає підстави для висновку про те що, якщо подано копію письмового доказу, у судове засідання для дослідження має бути наданий оригінал письмового доказу.

Заперечуючи обставини укладення кредитного договору № б/н від 29 лютого 2012 року, ОСОБА_1 посилався на те, що в наданій Банком копії Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг /а.с. 6 том І/ не його підпис, з огляду на що відповідач просив витребувати у Банку оригінал такої Анкети-заяви. 

З метою перевірки доводів відповідача ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду від 28 жовтня 2019 року /а.с.173/ було задоволено клопотання ОСОБА_1 та призначено почеркознавчу експертизу та покладено обов`язок надати суду оригінал договору про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 29 лютого 2012 року.

У відповідності до положень частини першої статті 12, частин першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести  ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень.

Причому докази подаються сторонами та іншими учасниками справи /частина друга статті 81 ЦПК України/.

Відповідно до Повідомлення № 5743-5744 про неможливість надання висновку від 24 січня 2020 року /а.с.190 том І/ експерт інформує суд про неможливість надання висновку, оскільки у відповідь на клопотання експерта надійшов лист Банку про неможливість надання оригіналу досліджуваного документу, оскільки даний документ знаходиться в архіві м.Донецьк на тимчасово окупованій території.

Доводи позивача про те, що у Банку відсутня можливість надати суду оригінал кредитного договору у зв`язку із знаходженням оригіналу кредитного договору в архіві в м. Донецьк, не беруться до уваги судом апеляційної інстанції з тих підстав що договір кредиту від 29 лютого 2012 року, який не погашено не вичерпує свою дію фактом лише його підписання та не повинен бути переданий в архів до закінчення його дії та виконання, оскільки не можна розраховувати на беззаперечне його виконання сторонами без необхідності врегулювання спірних питань що можуть виникнути при його виконанні.

Так само наведені обставини щодо передачі оригіналу договору на окуповану територію  м. Донецька самі по собі не замінюють обов`язку Банку підтвердити обставини на які він посилається в обґрунтування позову. 

Порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення позивача від обов`язку доказування, та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях - навіть з урахуванням загальновідомих обставин щодо проведення антитерористичної операції.

Так само рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робиться посилання в позовній заяві - без встановлення відповідних фактів та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях. 

Фактично Банк стверджував про наявність обов`язку позичальника виконувати умови договору кредиту які позивач не може підтвердити.

У той же час, згідно наданої Банком виписки з карткового рахунку /а.с.243 том І/ ОСОБА_1 належало шість банківських карток Приватбанку за якими мається наступна інформація:
- по основній карті НОМЕР_1 за період з 03 січня 2013 року по 07 січня 2013 року  малися видатки «-340,22грн» також зазначено що баланс на початок періоду «-3 578,63грн.» та баланс на кінець періоду «-4 119,69грн»;
- по основній карті НОМЕР_2 станом на 22 листопада 2014 року мається залишок «-22944,70грн»;
- по основній карті НОМЕР_3 за період з 03 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року всього зазначено видатків по картці «-39 716,47грн» також зазначено що баланс на початок періоду «-3 018,96грн.» та баланс на кінець періоду «-25 512,68грн»;
- по основній карті НОМЕР_1 07 червня 2012року мали місце видатки на суму «-9,40грн»;
- по основній карті НОМЕР_3 за період з 02 листопада 2013  року по 08 березня 2014 року мали місце видатки «-23,04грн»;
- по основній карті НОМЕР_4 за період з 06 червня 2012 року по 14 березня 2014 року вказано видатків по картці «0,0грн.», також зазначено що баланс на кінець періоду «3,55грн».

За змістом «Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 29 лютого 2012 року, укладеного між Банком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 31 грудня 2014» розмір заборгованості разом визначено в сумі 27 288,31грн, з яких заборгованість за кредитом 16 652,51грн, 8 260,17грн заборгованість за процентами, 600,00грн заборгованість за пенею та комісією та штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн фіксована частина та 1 275,63грн процентна складова, тобто зазначені суми які відмінні від сум зазначених у виписці.

Отже розрахунок заборгованості за кредитним договором та виписка з особового рахунку, які здійснені Банком без участі позичальника, за відсутності підпису позичальника чи будь-якого іншого підтвердження щодо його погодження з сумою заборгованості не розкривають суті самого договору та не містять інформації з приводу того, ким та коли отримані кошти в сумі та в результаті чого утворилася заборгованість за кредитом. Інформація зазначена в розрахунку та виписці за сумами та періодами не співвідноситься із змістом копії Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, на яку Банк посилався в підтвердження своїх вимог. 

Також наявна в них інформація не вказує на вчинення ОСОБА_1 дій щодо погашення коштів за кредитом чи інших дій які би вказували на визнання зазначеної в цих документах заборгованості, тобто вчинення будь-яких дій які би охоплювались поняттям Кредиту чи фактичного виконання зобов`язань за договором.

Фактично розрахунок заборгованості за кредитним договором та виписка з особового рахунку є опосередкованими доказами, а не вирішальним для розгляду даної справи. 

Зазначені документи не заміняють договору та врахування таких документів які містять суперечливу та не підтверджену інформацію, яка наведена в односторонньому порядку Банком без жодного погодження із стороною договору позичальником, суперечить засадам цивільного судочинства щодо свободи договору.

Суд апеляційної інстанції вважає що слід застосувати наслідки ухилення позивача від подання експертам необхідного оригіналу договору, без якого провести експертизу неможливо про які зазначено в статті 109 ЦПК України, визнавши факт неналежності ОСОБА_1 підпису в Анкеті-заяві для з`ясування чого експертиза була призначена.  

При цьому апеляційний суд виходить з того, що окрім проведення експертизи на предмет відповідності ОСОБА_1 підпису в Анкеті-заяві № б/н від 29 лютого 2012 року, відповідач не має практичної доступної можливості для спростування обставин якими позивач обґрунтовував свій позов.

Позовні вимоги заявлені на суму 27 288,31 грн., жодним чином не підтверджені, суд першої інстанції не спростував заперечень відповідача та не встановив, які саме зобов`язання виникли між сторонами, який правочин ними укладено та які права й обов`язки випливають з цього договору. 

Та покладення всієї відповідальності за обставин що склалися на ОСОБА_1 , так само покладення на відповідача обов`язку доведення всіх обставин у справі не ґрунтується на законі.  

Таким чином, позивач не довів своїх вимог щодо наявності кредитного договору та неналежного виконання взятих за цим договором чітко визначених зобов`язань з боку позичальника

З огляду на встановлені обставини, також не підлягають задоволенню зустрічні вимоги відповідача з приводу визнання недійсною Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, оскільки відсутні правові підстави для визнання недійсним правочину щодо якого відсутні докази про його укладення.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції не виконав вимоги про законність рішення суду, висновки суду здійсненні без дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування судового рішення та відмови в задоволені позову Банку та зустрічного позову ОСОБА_1 з підстав зазначених в постанові.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2020 року скасувати.

Відмовити в задоволені позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29 лютого 2012 року.

Також відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсною Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» від 29 лютого 2012 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2020 року.

Судді: