КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

Справа № 22-ц/824/13950/2020                 Головуючий у 1-й інстанції Комаревцева Л.В.
    753/13861/20                                                                                Доповідач: Чобіток А.О.
 
                                                           П О С Т А Н О В А
                                                    І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
           22  грудня 2020  року Київський апеляційний суд у  складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого-ЧобітокА.О.                                                                                                             суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.
 
            розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙП» про стягнення компенсації за затримку рейсу,-
                                                              у с т а н о в и в:
 
Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення грошових коштів в рахунок компенсації за тривалу затримку рейсу PQ822 на ім`я ОСОБА_2 /MRS авіакомпанії «SkyUp» в напрямі BVA (FR) PARIS/BEAUVAIS - KBP-F (UA) Kyiv, час вильоту з аеропорту Бове 26.12.2019 о 18:00 та прибуття до аеропорту Київ 26.12.2019 о 22:10 в розмірі 12967. 40 грн. згідно з білетом 16АД60414 №000-000386711; за тривалу затримку рейсу PQ822 на ім`я ОСОБА_4 авіакомпанії «SkyUp» в напрямі BVA (FR) PARIS/BEAUVAIS - KBP-F (UA) Kyiv, час вильоту з аеропорту Бове 26.12.2019 о 18:00 та прибуття до аеропорту Київ 26.12.2019 о 22:10 в розмірі 12967. 40 грн. згідно з білетом 16ДР19666 №000-000386713. Також просила стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 7500 грн. та судовий збір в розмірі 878 грн. 80 коп..
Зазначала, що 12.11.2019 замовила квитки для себе та сина в напрямку з Бове до Києва 26.12.2019. Проте 26.12.2019 о 18:00 виліт рейсу № РQ822 було відкладено на 4 год. 20 хв. і виліт відбувся 26.12.2019 о 22 год. 00 хв., а прибуття 27.12.2019 о 02 год. 30 хв. Позивач посилається на п. «в» ч.1 ст. 7 Регламенту (ЄС) №261/2004 Європейського парламенту та Ради «Про встановлення загальних правил в галузі компенсації та підтримку пасажирів у випадку відмови в посадці, відміни чи тривалої затримки авіарейсу та про відміну регламенту №295/91 та просить стягнути компенсацію, оскільки відповідачем було відмовлено у задоволенні претензії від 10.03.2020.
 
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року позов залишено без задоволення.
 
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове про задоволення позову, оскільки суд прийшов до такого висновку з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вірно трактуючи, що спірні правовідносини між сторонами підпадають під дію норм Регламенту Єврапейського парламенту та Ради№ 261/2004 «Про встановлення загальних правил в сфері компенсації і сприяння пасажирам у випадку відмови у посадці,скасуванні або тривалої затримки авіарейсу,який ратифіковано Україною,суд необґрунтовано обмежився виключно приписами нормами регламенту ЄС, ігноруючи в цілому всю систему ЄС, з огляду на яку правові підстави для компенсації позивачу наявні і вони не підлягають сумніву. Прийшовши до висновку про те, що позивач отримала сприяння, передбачене ст. 9 Регламенту, суд визнав такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги, оскільки згідно зі ст. 6 регламенту передбачено відсилання до ст. 9. Відсилання до ст. 7 Регламенту у разі затримки рейсу не передбачено, тому компенсація не підлягає стягненню. До такого рішення суд прийшов без врахування рішень ЄСПЛ,які є найважливішим джерелом права ЄС.
 
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги,обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.
 
Судом першої інстанції встановлено, що позивач 12.11.2019 придбала авіаквиток за номером бронювання ULQ9L3  №000-0006386713 на ім`я сина ОСОБА_4 /CHD, а також квиток за номером бронювання ULQ9L3 №000-0006386711 на своє ім`я ( ОСОБА_2 /MRS) ( а.с. 12-13).
27.02.2020 позивач звернулась з претензією до генерального директора ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП» Хайнацького Є.Б. у зв`язку з затримкою на 4 год 20 хв. авіарейсу PQ822, рейс від 26.12.2019 виконуючий маршрут аеропорт «Бове» та просила компенсацію в сумі 800 євро, надавши платіжні реквізити. Претензію отримано відповідачем 10.03.2020 ( а.с. 11).
07.05.2020 відповідно до листа за вих. №1154, генеральний директор ТОВ «Авіакомпанія СКАЙАП» Хайнацький Є.Б. повідомив позивачу про те, що у разі затримки рейсу компенсація не передбачена згідно з Авіаційними правилами України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених Наказом Державіаслужби від 26.11.2018 №1239 ( а.с. 10).
Відповідно  до п.4,п.5,п.6  Розділу XIV Наказу Державної авіаційної служби України від 26.11.2018 №1239 «Про затвердження авіаційних правил «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», у разі затримки рейсу авіаперевізник зобов`язаний самостійно або через агента з обслуговування (експлуатанта аеропорту) інформувати пасажирів про орієнтовний час затримки рейсу та очікуваний час його відправлення засобами, доступними в аеропорту відправлення, кожні 30 хвилин. У разі затримки рейсу понад розумні строки або скасування рейсу український авіаперевізник не пізніше ніж через 12 годин після відправлення затриманого рейсу або прийняття рішення про скасування рейсу має повідомити Державіаслужбу щодо причин затримки (скасування) рейсу та обслуговування, яке було надане пасажирам під час такої затримки або скасування рейсу
Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦК України, чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України.
Згідно із п.17, п.18 ст. 1 Регламенту ЄС №261/2004 Європейського Парламенту і Ради «Про встановлення загальних правил в сфері компенсації і сприяння пасажирам у випадку відмови у посадці, скасування або тривалої затримки авіарейсу, підписаного 11.02.2004, пасажири, авіарейс яких затримано на певний термін, повинні отримувати турботу і мати можливість скасувати свій авіарейс і отримати назад вартість свого квитка або продовжити авіарейс в задовільних умовах. Турбота про пасажирів, які очікують альтернативного або затриманого авіарейсу, може бути обмежена або в ній може бути відмовлено, якщо надання такої турботи здатне викликати ще більш тривалу затримку.
Відповідно до п.( b) ст. 2 Регламенту, під "фактичним авіаперевізником" розуміється авіаперевізник, який виконує або має намір виконати авіарейс згідно з договором, укладеним з пасажиром, або від імені іншої юридичної або фізичної особи, яка уклала договір з цим пасажиром; п.(f) під "квитком" розуміється дійсний документ, який засвідчує право на транспортне перевезення, або еквівалентну засіб в нематеріальній, в тому числі електронній формі, видане або санкціоноване авіаперевізником або його уповноваженим представником.
        Згідно із ст. 3 Регламенту, дія Регламенту a) до пасажирів, які вирушають з аеропорту, розташованого на території держави-члена, до якої застосовується Договір (994_017). Під "територією держави-члена, до якої застосовується Договір ", розуміються території всіх 27 держав-членів ЄС, перелічених у статті 299 Договору про заснування Європейської спільноти (994_017) ( "Договору"); b) до пасажирів, які вирушають з аеропорту, розташованого в третій країні, в аеропорт, розташований на території держави-члена, до якої застосовується Договір (994_017),крім випадків, коли зазначені пасажири отримали пільги або компенсацію і сприяння в цій третій країні, - якщо фактичний авіаперевізник, який виконує відповідний авіарейс, є перевізником Співтовариства.
       Відповідно до ст. 6 Регламенту, у разі якщо фактичний авіаперевізник розумно передбачає, що авіарейс буде затриманий по відношенню до запланованого часу відправлення: a) на дві години або більше у випадку авіарейсів дальністю до1500 км включно, або b) на три години або більше у випадку авіарейсів всередині Спільноти дальністю понад 1500 кілометрів і всіх інших авіарейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів, або c) на чотири години або більше у випадку всіх авіарейсів, які не підпадають під дію пунктів "a" або "b",то фактичний авіаперевізник пропонує пасажирам: i)сприяння, передбачене в пункті "a" пункту 1 та параграфі 2 статті 9, та ii) коли розумно очікуваний час відправлення доводиться, як мінімум, на наступний день після спочатку оголошеного, сприяння, передбачене в пунктах "b" і "c" пункту 1 статті 9, та iii) коли затримка становить не менше п`яти годин, сприяння, передбачене в пункті "a" пункту 1 статті 8.
       Коли зроблено відсилання до ст. 9 Регламенту, пасажирам безкоштовно пропонуються: a) прохолодні напої та харчування в достатній кількості з урахуванням тривалості очікування; b) розміщення в готелі у випадках, коли: - виникає необхідність в місцеперебування протягом однієї або декількох ночей, або - виникає необхідність в місцеперебування, додатковому до тому, на яке розраховував пасажир; c) перевезення між аеропортом і місцем розміщення (готелем або іншим).
Відповідно до ст. 7 Регламенту, коли зроблено відсилання до цієї статті, пасажири отримують компенсацію в розмірі: a) 250 євро стосовно до всіх авіарейсів дальністю до 1500 км включно; b) 400 євро стосовно до всіх авіарейсів всередині Спільноти дальністю понад 1500 кілометрів і до всіх інших авіарейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; c) 600 євро стосовно до всіх авіарейсів, що не підпадають під дію пунктів "a" або "b". Франція є членом Європейського Союзу. Аеропорт Бове знаходиться у Франції. Відстань від аеропорту Бове до аеропорту Києва складає 2485 км.
 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримала сприяння, передбачене ст. 9 Регламенту, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки згідно із ст. 6 Регламенту ЄС №261/2004 Європейського Парламенту і Ради «Про встановлення загальних правил в сфері компенсації і сприяння пасажирам у випадку відмови у посадці, скасування або тривалої затримки авіарейсу» передбачено відсилання до ст.9. Відсилання до ст. 7 Регламенту у разі затримки рейсу не передбачено, тому компенсація не підлягає стягненню.
 
Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та вимогам закону,що регулює правовідносини,які виникли між сторонами.
 
       Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».
        Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України (частина друга статті 3 ЦПК України).
 
        Аналогічне положення міститься у частині другій статті 3 Повітряного кодексу України.
 
            Як Регламент так і Повітряний кодекс України,який встановлює правові основи діяльності в галузі авіації розділяють поняття «затримка рейсу» та «скасування рейсу» та відповідно розмежовують дії,які має вчинити перевізник у разі затримки рейсу та скасування рейсу.
 
            Відповідно до Преамбули Повітряного кодексу України, Повітряний кодекс України встановлює правові основи діяльності в галузі авіації.
 
        Згідно з частиною першою статті 3 Повітряного кодексу України дія цього Кодексу поширюється на фізичних та юридичних осіб незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості, які провадять діяльність у галузі авіації та використання повітряного простору України.
 
             Правовідносини у галузі авіаперевезення регулюються Конвенцією про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень від 28 травня 1999 року, яка набрала чинності для України 06 травня 2009 року (далі - Монреальська конвенція), Повітряним кодексом України (далі - ПК України) та Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджені Наказом Державіаслужби Українивід 26.11.2018 №1239 (Авіаційні правила).
 
         У загальному розділу Авіаційних  правил зазначено,що ці Авіаційні правила розроблено з урахуванням вимог Регламенту (ЄС) Європейського Парламенту та Ради від 05 липня 2006 року № 1107/2006 про права інвалідів та осіб з обмеженою рухливістю при використанні повітряного простору, Конвенції про права осіб з інвалідністю, Регламенту (ЄС) Європейського Парламенту та Ради від 11 лютого 2004 року № 261/2004 про запровадження загальних правил компенсації та допомоги пасажирам у разі відмови у перевезенні та скасування чи тривалої затримки рейсів, Регламенту Ради (ЄС) від 09 жовтня 1997 року № 2027/97 про відповідальність авіаперевізника у випадку інциденту, із змінами, внесеними Регламентом (ЄС) Європейського Парламенту та Ради від 13 травня 2002 року № 889/2002, Регламенту (ЄС) № 785/2004 Європейського Парламенту та Ради від 21 квітня 2004 року про вимоги до авіаперевізників та експлуатантів повітряних суден щодо страхування, Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень, вчиненої 28 травня 1999 року в місті Монреалі, Загальних умов перевезень пасажирів і багажу, встановлених Міжнародною асоціацією повітряного транспорту («General Conditions of Carriage (passenger and baggage)»), резолюцій та рекомендованої практики Міжнародної асоціації повітряного транспорту (ІАТА), стандартів та рекомендованої практики Міжнародної організації цивільної авіації (ICAO).
 
          Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.
 
          Згідно зі статтею 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).
 
              Відповідно до глави III Авіаційних правил 1. Повітряні перевезення виконуються на підставі договору між авіаперевізником і пасажиром.2. Укладення договору повітряного перевезення та його умови підтверджуються квитком, який видається пасажиру авіаперевізником або агентом з продажу.3. Квиток надає право пасажиру, зазначеному у квитку, на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує авіаперевізника здійснити перевезення пасажира і його багажу та надати інші послуги відповідно до договору повітряного перевезення, крім випадків, визначених у пункті 5 цієї глави.
 
           Положеннями частини шістнадцятої статті 100 ПК України визначено, що пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України.
 
           Відповідно до частини першої статті 104 ПК України у разі якщо авіаперевізник мотивовано очікує на відмову пасажирам у посадці на рейс, він зобов`язаний провести опитування з метою виявлення пасажирів, готових відмовитися від свого підтвердженого бронювання в обмін на узгоджену між пасажиром, який за власним бажанням відмовляється від посадки на рейс, та перевізником винагороду.
 
           Крім виплати винагороди, авіаперевізник зобов`язаний запропонувати пасажиру на вибір: 1) відшкодування впродовж семи днів, яке має бути виплачено готівкою, електронним банківським переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками чи, за наявності засвідченої у письмовій формі згоди пасажира, у вигляді дорожніх чеків, повної вартості квитка за ціною, за якою його придбано, за невикористану частину квитка та за використану частину або частини квитка, якщо рейс більше не задовольняє потреби пасажира, а також за потреби забезпечити зворотний рейс у початковий пункт відправлення за першої можливості; 2) зміну маршруту, яка здійснюється за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць (частина друга статті 104 ПК України).
 
            За змістом частини четвертої, п`ятої статті 104 ПК України якщо пасажирів, які б виявили бажання відмовитися від подорожі цим рейсом, не виявлено або їх кількість є недостатньою, перевізник має право відмовити пасажиру у перевезенні проти його волі. Якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник має виплатити їм компенсацію зокрема у розмірі 400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів.
           Статтею 106 ПК України визначена відповідальність авіаперевізника у разі затримки рейсу, зокрема авіаперевізник повинен надати пасажирам сприяння, передбачене пунктами 1 і 4 частини п`ятої статті 105 цього Кодексу у разі затримки рейсу, зокрема, до трьох годин - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів.
 
               Судом встановлено, що рейс №РО822за маршрутом Бове-Київ (аеропорт Бориспіль) - Амстердам (рейс KL 3097) від 26  грудня 2016 року було затримано на 4 години 20 хвилин та виконано о 22 год. 00 хв..
 
          Тобто обставин, передбачених частиною першою статті 104 ПК України, які б передбачали застосування частини четвертої, п`ятої статті 104 ПК України (виплата компенсації зокрема у розмірі 400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів) судом не встановлено.
 
          У випадку затримки рейсу авіаперевізник зобов`язаний надати пасажиру необхідне обслуговування та допомогу відповідно до статті 106 ПК України, а саме: авіаперевізник повинен надати пасажирам сприяння, передбачене пунктами 1 і 4 частини п`ятої статті 105 цього Кодексу, у разі затримки рейсу:
до двох годин - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів;
до трьох годин - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів;
на чотири години і більше від запланованого часу відправлення - для інших рейсів, не зазначених у другому і третьому абзацах цієї частини, а саме: 1) харчування та прохолодні напої відповідно до часу очікування нового рейсу; два телефонні дзвінки або телекс-, факс-повідомлення, або повідомлення електронною поштою, якщо для цього є технічні умови аеропорту.
2. Якщо виконання затриманого рейсу відкладається на день, наступний за днем його виконання, передбаченим розкладом і зазначеним у квитку, перевізник повинен надати пасажирам номери у готелі, харчування та забезпечити трансфер за маршрутом аеропорт - готель - аеропорт.
3. Якщо затримка рейсу перевищує п`ять годин, пасажирам має бути запропоновано обслуговування відповідно до частини другої статті 104 цього Кодексу.
 
          При цьому положеннями статті 29 Монреальської конвенції передбачено, що під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов стосовно заподіяної шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі цієї Конвенції, договору, у зв`язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цією Конвенцією, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їхніх відповідних прав. При будь-якому такому позові штрафи, штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню.
 
         Зі змісту зазначених норм права випливає, що авіаперевізник відповідає за неналежне перевезення у межах реальних (фактичних) збитків, доведених пасажирами, але не вище ніж розмір відшкодування, встановлений нормами Монреальської конвенції.
 
          Згідно з частиною першою статті 922 ЦК України за затримку у відправленні транспортного засобу, що перевозить пасажира, або запізнення у прибутті такого транспортного засобу до пункту призначення перевізник сплачує пасажирові штраф у розмірі, встановленому за домовленістю сторін, транспортними кодексами (статутами), якщо перевізник не доведе, що ці порушення сталися внаслідок непереборної сили, усунення несправності транспортного засобу, яка загрожувала життю або здоров`ю пасажирів, або інших обставин, що не залежали від перевізника.
 
          Аналогічна норма передбачена статтею 19 Монреальської конвенції.
 
          Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши наведені вище норми права,суд дійшов правильного висновку про те, що підстави вважати,що авіаперевізником не було вжито всіх розумних заходів, щоб запобігти   затримку рейсу відсутні.
 
          Доводи апеляційної скарги стосовно безпідставного не застосування судом першої інстанції рішень ЄСПЛ в аналогічних правовідносинах,де ЄС ототожнює поняття «затримка рейсу» та « скасування рейсу», не є аргументом  неправильного вирішення справи,виходячи з обставин даної справи, норм міжнародного права та національного права України,які регулюють відносини, стосовно яких виник спір.
 
              Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389  ЦПК України,суд апеляційної інстанції,-
                                                        п о с т а н о в и в:
АпеляційнускаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.
            Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 вересня 2020 рокубез змін.
 Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку  відповідно до ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

    Головуючий:                                                                 А.О. Чобіток            
 
                Судді:                                                                            О.В. Немировська
 
                                                                                                        Т.І.  Ящук