ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 524/7494/16-а
адміністративне провадження № К/9901/32097/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Желєзного І.В.,
суддів: Чиркіна С.М., Шарапи В.М.,
розглянув у порядку письмового провадження
касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області
на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області у складі судді Андрієць Д.Д. від 16.02.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Калиновського В.А., суддів: Кононенко З.О., Калитки О.М. від 24.05.2017
у справі № 524/7494/16-а
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У вересні 2016 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі також - ГУ ПФУ в Полтавській області), в якому просила: визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Полтавській області щодо непроведення перерахунку їй пенсії з 01.01.2016 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей»; зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату їй пенсії з 01.01.2016 без обмежень граничного розміру; встановити судовий контроль.
2. Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.02.2017 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо непроведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2016 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23.12.2015, статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» №988 і «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268» №947; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату недоплаченої пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900, статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» №988 від 11.11.2015 і «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268» №947 від 18.11.2015 без обмеження граничного розміру; в іншій частині позовних вимог - відмовлено.
3. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2017 постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.02.2017 скасовано, прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії та прийняти відповідне рішення; в іншій частині позовних вимог відмовлено. 
4. 15.06.2017 від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2017, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.06.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
6. У подальшому справу було передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду на підставі підпункту 1 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів").
7. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2019 справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Желєзного І.В., суддів Чиркіна С.М., Шарапи В.М.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
8. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 19.09.2015 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується повідомленням про призначення пенсії від 27.10.2015 за вих.9164/03-24/1 та від 25.12.2015 за вих.10621/03-24/1.
9. 06.09.2016 на адресу ГУ ПФУ в Полтавській області позивачем направлено запит на інформацію, в якому ОСОБА_1 просила повідомити, зокрема, про те, чи проводилося перерахування їй пенсії згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України №900 від 23.12.2015, статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» і №947 від 18.11.2015 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006»
10. 15.09.2016 відповідач направив на адресу позивача відповідь, зі змісту якої вбачається, що в даний час відсутні нормативно-правові підстави для перерахунку її пенсії.
11. Позивач не погодившись з даною відповіддю звернулась до суду.
ІІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
12. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що є пенсіонером органів внутрішніх справ України з 19.09.2015. У подальшому, а саме 06.09.2016, звернулась до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про перерахунок її пенсії, однак 15.09.2016 отримала відповідь, згідно якої їй було протиправно відмовлено у прийнятті рішення про здійснення відповідних перерахувань. 
13. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову позивача, посилаючись на те, що Закон України №900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, а саме після 29.12.2015, а тому постанова Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 не породжує правових підстав для проведення перерахунку пенсій особам з числа колишніх працівників міліції. ГУ ПФУ в Полтавській області не має законних підстав для надання до уповноваженого органу списків осіб для оформлення довідок про грошове забезпечення та не може здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 без довідки уповноваженого органу про грошове забезпечення, змінене у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України.
ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
14. Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що постанова Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»   була чинною   на момент внесення змін до статті 63   «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Оскільки позивач має право на перерахунок її пенсії з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», а відповідач не виконав свій обов`язок щодо перерахунку пенсії позивача, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Полтавській області щодо непроведення перерахунку їй пенсії з 01.01.2016 та зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату їй пенсії з 01.01.2016 без обмежень граничного розміру є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вимога позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду задоволенню не підлягає, оскільки зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт є виключно правом суду.
15. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, виходив з того, що судам першої та апеляційної інстанцій відповідачем не надано доказів розгляду заяви позивача від 06.09.2016 про перерахунок пенсії та прийняття рішення відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі також - Закон № 1058, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). З матеріалів справи убачається, що позивач 09.09.2016 звернулась до пенсійного органу з належною заявою, вважаючи що наявні підстави для проведення перерахунку її пенсії. Зазначені обставини залишені судом поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, що є підставою для скасування постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.02.2017 та прийняття нової постанови. Належним способом захисту прав позивача буде визнання протиправною дій відповідача, його зобов`язання розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії та прийняти відповідне рішення.
ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
16. Представник відповідача у касаційній скарзі не погоджується з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині, якою позов задоволено, посилаючись на те, що оскільки у справі, яка розглядається, суди встановили, що заява встановленого зразка про перерахунок пенсії від відповідача не надходила, натомість відповідач на запит позивача від 06.09.2016 рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії не приймав, а лише надав відповідь відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», відтак відсутні підстави для задоволення позову. Судами не встановлено, чи відповідає спеціальне звання і посада, яку позивач займала в органах Міністерства внутрішніх справ, до спеціальних звань і посад працівників Національної поліції.
VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
17. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), колегія суддів зазначає наступне.
18. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
19. Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України      в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені      Конституцією      та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
20. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі також - Закон № 1058, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). 
21. Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
22. Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058 документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
23. Пунктом 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі також - Порядок № 22-1, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що заява про перерахунок пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.
24. Положеннями пункту 4.1 Порядку № 22-1 встановлено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
25. Відповідно до пункту 3.3 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу I цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.
26. Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
27. Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення (перерахунок) пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку.
28. Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 06.09.2016 звернулась до пенсійного органу з належною заявою, вважаючи що наявні підстави для проведення перерахунку її пенсії, відтак відхиляє доводи, викладені відповідачем у касаційній скарзі, що заява встановленого зразка про перерахунок пенсії від позивача не надходила.
29. Однак, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачем остаточне рішення стосовно розгляду заяви позивача про перерахунок його пенсії не приймалося, про що зазначає і сам відповідач у касаційній скарзі, а відтак колегія суддів погоджується із висновком суду щодо зобов`язання відповідача розглянути повторно заяву позивача у зв`язку з тим, що прийняття рішення щодо перерахунку пенсії віднесено до компетенції пенсійних органів.
30. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 641/9594/16-а
31. Враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини (зокрема щодо неприйняття відповідачем остаточного рішення щодо розгляду заяви позивача про перерахунок його пенсії) та висновок суду щодо зобов`язання відповідача розглянути повторно заяву позивача, колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги щодо невстановлення судом тієї обставини, чи відповідає спеціальне звання і посада, яку позивач займала в органах Міністерства внутрішніх справ, до спеціальних звань і посад працівників Національної поліції, так як дослідження даного питання повинне здійснюватись відповідачем під час розгляду заяви позивача.
32. Водночас колегія суддів не надає оцінку іншим доводам касаційної скарги з огляду на те, що такі доводи стосуються суті спору, натомість суд касаційної інстанції не може надавати оцінку фактичним обставинам справи, які не були предметом перегляду в суді апеляційної інстанції.
33. Розглядаючи цю справу в касаційному порядку, Суд також враховує, що згідно з імперативними вимогами    статті 341 КАС України    суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права.
34. Частиною другою    статті 6 КАС України    передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
35.  Закон України "Про судоустрій і статус суддів"    встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
36. Відповідно до    статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"    суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
37. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
38. Суд у цій справі також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
39. Зважаючи на приписи частини 1   статті 350 КАС України, оскільки при ухваленні судових рішень суд апеляційної інстанції порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, відтак суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
40. Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду апеляційної інстанції, то відповідно до статті 139 КАС України   судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями   341, 349,   350,   356,   359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2017 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                      І.В. Желєзний   
Судді:                                                                                                                 С.М. Чиркін
                                                                                                                           В.М. Шарапа