ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 р. 	Справа № 520/13660/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Бершова Г.Є.
суддів: Чалого І.С. ,  Ральченка І.М. 
за участю секретаря судового засідання  Патової Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2020 (суддя Заічко О.В.,  м. Харків, повний текст складено 26.06.20) по справі № 520/13660/19
          за позовом         Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода"  
          до         Головного управління Держпраці у Харківській області                 
          про скасування припису та постанови,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом та просить суд скасувати припис про усунення виявлених порушень №ХК6708/296/НП/АВ/П від 16.10.2019 р. та постанову відповідача про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК6708/296/НП/АВ/П/ТД-ФС від 31.10.2019 р.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що не погоджується з оскаржуваними рішеннями, прийнятими на підставі висновків акту інспекційного відвідування, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню. Позивач вважає, що висновки Головного управління Держпраці у Харківській області про порушення СТОВ «Злагода» ч. 3 ст.24 Кодексу законів про працю України є помилковими, упередженими та такими, що не відповідають вимогам законодавства України, а також зроблені без повного з`ясування обставин справи та їх аналізу у відповідності до вимог чинного законодавства. Позивач посилається на те, що особи, щодо яких встановлені порушення в акті інспекційного відвідування, не перебували з підприємством у трудових відносинах, а перебували з ним у цивільно-правових відносинах на підставі договорів підряду. Крім того, позивач вважає, що при проведенні інспекційного відвідування відповідачем були порушені вимоги чинного законодавства України щодо процедури його проведення, зокрема, інспекційне відвідування було проведено за відсутності обґрунтованих підстав для його проведення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2020 року позовні вимоги було задоволено.
Скасовано припис Головного управління Держпраці у Харківській області №ХК6708/296/НП/АВ/П від 16.10.2019 р., який складено відносно Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода".
Скасовано постанову Головного управління Держпраці у Харківській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК6708/296/НП/АВ/П/ТД-ФС від 31.10.2019 р.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її задовольнити.
Представник  позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що Головним управлінням Держпраці у Харківській області на підставі направлення на проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування №02.03-03/3065 від 04.10.2019 р. було здійснено інспекційне відвідування СТОВ «Злагода» на предмет додержання вимог законодавства про працю, в тому числі фактичного допуску працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (т. 1 а.с. 36). 
В ході інспекційного відвідування на вимогу про надання/поновлення документів №ХК6708/296/НП від 07.10.2019 р. (т. 1 а.с. 37-38) СТОВ «Злагода» листом вих.№33 від 16.10.2019 р. були надані Головному управлінню Держпраці у Харківській області документи за переліком відповідного додатку (т. 1 а.с. 39-40).
За результатами інспекційного відвідування Головним управлінням Держпраці у Харківській області було складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ХК6708/296/НП/АВ від 16.10.2019 р., в якому було зазначено, що СТОВ «Злагода» порушено ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України, а саме: 22 працівника фактично було допущено до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (т. 1 а.с. 41-56).
Також за результатами інспекційного відвідування Головним управлінням Держпраці у Харківській області було складено припис про усунення виявлених порушень №ХК6708/296/НП/АВ/П від 16.10.2019 р., а саме: усунення порушень ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України, зі строком усунення - до 15.11.2019 р. (т. 1 а.с. 57-58)
Вказаний акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ХК6708/296/НП/АВ від 16.10.2019 р. разом з приписом про усунення виявлених порушень №ХК6708/296/НП/АВ/П від 16.10.2019 р. було отримано СТОВ «Злагода» 18.10.2019 р. поштовим зв`язком, що підтверджується копією конверту та роздруківкою з офіційного веб-сайту Укрпошти про відстеження поштового відправлення №6102230004306 (т. 1 а.с. 59-60).
28.10.2019 р. СТОВ «Злагода» було подано до Головного управління Держпраці у Харківській області скаргу на припис про усунення виявлених порушень №ХК6708/296/НП/АВ/П від 16.10.2019 р., у строк, передбачений п.30 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №823 від 21.08.2019 р. (т. а.с. 61-63). Доказів надання відповіді на дану скаргу станом на час розгляду справи до суду не надано.
Рекомендованим листом №6102229699627 позивачу було повідомлено щодо розгляду справи про накладення штрафу (лист від 22.10.2019 р. №0803) (т. 2 а.с. 68) та направлено рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ХК6708/296/НП/АВ/П/ТД від 22.10.2019 р. (т. 2 а.с. 69), що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та поштовою квитанцією від 23.10.2019р. (т. 2 а.с. 70). 
31.10.2019 р. Головним управлінням Держпраці у Харківській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК6708/296/НП/АВ/П/ТД-ФС у сумі 2754180 грн. за порушення ч. 3 ст.24 Кодексу законів про працю України (т. 1 а.с. 64-77).
Вказану постанову СТОВ «Злагода» отримано 04.11.2019 р. поштовим зв`язком, що підтверджується копією конверту, описом та роздруківкою з офіційного веб-сайту Укрпошти про відстеження поштового відправлення №6102230136474 (т. 1 а.с. 78-80).
Позивач, не погодившись з зазначеним приписом про усунення виявлених порушень №ХК6708/296/НП/АВ/П від 16.10.2019 р. та постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК6708/296/НП/АВ/П/ТД-ФС від 31.10.2019 р., звернувся до суду за їх оскарженням. 
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що висновок відповідача про порушення СТОВ «Злагода» ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України, а саме: фактичне допущення до роботи на підприємстві 22 працівників без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ, є необґрунтованим.
Колегія суддів не погоджується із таким рішенням суду першої інстанції та зазначає, що воно підлягає скасуванню з таких підстав.
          Щодо порядку проведення інспекційного відвідування позивача колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, крім іншого, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019р. №823.
Так, відповідно до п. 2 вказаного Порядку заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Згідно з пп.3 п.5 вказаного Порядку інспекційні відвідування проводяться, зокрема, з таких підстав: за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1.2. 4-7 цього пункту.
Як вбачається з матеріалів справи, 04.10.2019 року керівником Головного управління Держпраці у Харківській області було прийнято рішення про проведення інспекційного відвідування СТОВ «Злагода», оформлене наказом №1754 (т. 2 а.с. 64-65). 
На підставі вказаного наказу відповідачем було оформлено направлення на проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування №02.03-03/3065 від 04.10.2019р., копію якого отримав директор СТОВ «Злагода» ОСОБА_1 під особистий підпис (т. 2 а.с. 66-67). 
Зі змісту направлення на проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування №02.03-03/3065 від 04.10.2019 р. вбачається, що підстава для здійснення державного контролю - за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин.
Колегією суддів встановлено, що підставою для проведення інспекційного відвідування стало звернення ОСОБА_2 та лист Головного управління ДПС у Харківській області від 23.09.2019р. №1024/9/20-40-33-05-13 (вх. від 30.09.2019 №27/13901), що підтверджується матеріалами справи.
При цьому, суд зазначає, що технічні помилки в оформленні інформаційної довідки не можуть ставити під сумнів справжність самої заяви.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що перевірку позивача було проведено правомірно, за наявності законних підстав для її проведення.
Щодо доводів відповідача про те, що допуск до перевірки вже відбувся, а відтак інспекційне відвідування фактично було проведено, а тому предметом розгляду справи має бути лише суть виявлених порушень законодавства, а не порушення суб`єктом владних повноважень процедури інспекційного відвідування, суд зазначає таке.
У своїх запереченнях відповідач посилається на правову позицію суду касаційної інстанції, викладену, зокрема, в постанові Верховного Суду України від 13.02.2018р. по справі №804/5402/14, згідно з якою саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе, а допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки, відтак, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволенні лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.
В свою чергу, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постанові від 21.02.2020р. по справі №826/17123/18 відступив від своєї позиції про те, що саме на етапі допуску до перевірки суб`єкт господарської діяльності може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення контролю щодо себе, та що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні податкової перевірки.
Так, у постанові від 21.02.2020р. по справі №826/17123/18 Верховний Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Дана постанова мотивована Верховним Судом тим, що недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому реалізація права на судовий захист своїх прав та інтересів не може перебувати у залежності від використання особою своїх прав на їх позасудовий захист. 
Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при розгляді даної справи позивач не позбавлений можливості посилатись на порушення відповідачем вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність оскаржуваних рішень, навіть незалежно від фактичного допуску до інспекційного відвідування.
Щодо суті виявлених порушень колегією суддів встановлено таке.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для встановлення в акті інспекційного відвідування  СТОВ «Злагода» порушень позивачем ч. 3 ст.24 Кодексу законів про працю України та, як наслідок, прийняття контролюючим органом спірного припису про усунення виявлених порушень та постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами в розмірі 2754180 грн., стали висновки відповідача про фактичне допущення до роботи на підприємстві 22 працівників без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зокрема, наступних працівників: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 .
В свою чергу, позивач посилається на те, що з вказаними вище особами він не перебував у трудових відносинах, а перебував у цивільно-правових відносинах на підставі договорів підряду, укладених між СТОВ «Злагода» як замовником та цими особами в якості підрядників, в підтвердження чого до суду позивачем надано відповідні договори підряду з додатками, завданнями, актами виконаних робіт, видаткові касові ордера, відомості на виплату грошей (т. 1 а.с. 81-250, т. 2 а.с. 1-36).
Колегія суддів зазначає, що визначальним для вирішення спору у цій справі є правильне встановлення змісту та сутності правовідносин, які виникли між позивачем та вказаними вище особами, а саме за правилами Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) або Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено КЗпП України.
Частиною першою статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Згідно із статтею 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи) держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Визначення трудового договору міститься у частині першій статті 21 КЗпП України, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, та означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
За приписами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
Статтею 24 КЗпП України, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Отже, діяльність працівника в рамках трудового договору характеризується наступними правовими ознаками: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); не на свій страх і ризик, а шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій. 
Вказані ознаки трудового договору витікають як зі статей КЗпП, так і з спеціальних законів, що регулюють трудові відносини (зокрема, Закону України «Про відпустки», Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про колективні договори і угоди», Закону України «Про охорону праці»).
Водночас, загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядчик) зобов`язується на свій ризик, виконати певну роботу за завданням іншої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч.2 ст.837 ЦК України). 
Підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст.839 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.
В силу ч.1 ст.849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.
Відповідно до ч.1 ст.850 ЦК України замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду.
Статтею 840 ЦК України передбачено виконання роботи з матеріалу замовника.
Обов`язок підрядника виконати роботу на свій ризик говорить про те, що він не може відмовитися від прийняття на себе певних негативних наслідків, що виникають при виконанні підрядних робіт.
Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється. 
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір являється укладеним, якщо сторони в належній формі досягли угоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є - предмет договору, умови, визначені законом як істотні чи необхідні для договору даного виду, а також всі ті умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода. Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента і визначенні умов договору з врахуванням законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За положеннями частини першої статті 854 ЦК України замовник виплачує належну підрядчику суму за результатами виконаної роботи. 
Колегія суддів зазначає, основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності; за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності, гарантії та компенсації передбачені для працівника, а також обов`язки роботодавця залишаються за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.
Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду. Предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт, за наслідками яких замовник зобов`язується оплатити підрядникові виконану ним роботу, тобто предметом є кінцевий результат, а не процес праці.
З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
Аналогічна правова позиція неодноразово викладена в постановах Верховного Суду, зокрема,  у справах №820/1432/17, №815/954/18,  №1840/2507/18.
Судом встановлено, що СТОВ «Злагода» з 11-ма громадянами були укладені однакові за змістом договори підряду, п.1.2. яких передбачено, що Підрядник зобов`язується виконати наступні роботи: пахота, боронування, культивація, дискування, розкидання мінеральних добрив, підвоз мінеральних добрив в поле, підвіз води до гербіцидів на поле, догляд за станом сівалки під час посіву, погрузочні роботи маніпулятором, посів, збирання врожаю, пряме комбайнування врожаю, чергування на пожежному тракторі, стропальні роботи, ремонтні роботи, транспортні роботи (інші), роботи по господарству (господарські роботи, погрузла на Т-156, транспортні роботи на Т-156, міжрядний обробіток соняшнику, чергування в полі з плугом, а саме, з наступними громадянами: з ОСОБА_3 : договір підряду №01-04/03 від 01.04.2019 р. (т. 1 а.с. 81-83); з ОСОБА_4 : договір підряду №01-04/11 від 01.04.2019 р. (т. 1 а.с. 90-92); з ОСОБА_5 : договір підряду №01-04/13 від 01.04.2019 р. (т. 1 а.с. 99-101); з ОСОБА_6 : договір підряду №01-04/20 від 01.04.2019 р. (т. 1 а.с. 108-110); зі ОСОБА_7 : договір підряду №12-07/01 від 12.07.2019 р. (т. 1 а.с. 117-119); з ОСОБА_8 : договір підряду №01-04/07 від 01.04.2019 р. (т. 1 а.с. 125-127); з ОСОБА_9 : договір підряду №01-04/05 від 01.04.2019 р. (т. 1 а.с. 134-136); з ОСОБА_10 : договір підряду №01-04/01 від 01.04.2019 р. (т. 1 а.с. 144-146); з ОСОБА_11 : договір підряду №01-04/21 від 01.04.2019 р. (т. 1 а.с. 153-155); договір підряду №02-09/02 від 02.09.2019 р. (т. 1 а.с. 159-160); з ОСОБА_12 : договір підряду №01-04/12 від 01.04.2019 р. (т. 1 а.с. 164-166); з ОСОБА_13 : договір підряду №01-04/06 від 01.04.2019 р. (т. 1 а.с. 173-174).
Відповідно до п.1.4. договорів підряду, завдання на виконання робіт надається Замовником Підряднику в усній або письмовій формі. У разі оформлення завдання в письмовій формі таке завдання вручається Підряднику, або надсилається йому за допомогою поштового або факсимільного зв`язку, або електронною поштою.
Пунктом 2.2. вказаних договорів визначено, що замовник має право давати підряднику рекомендації та вказівки, що стосуються виконання робіт, перевіряти хід і якість виконання підрядником робіт.
Згідно з п.п.4.1 п.4 договорів підряду ціни робіт погоджуються сторонами у додатках до договору, але плата за виконані роботи не може становити менше, ніж 4173,00 грн. за місяць.
Підпунктом 5.2 п.5 договорів встановлено, що підрядник зобовязаний вживати усіх заходів щодо збереження матеріалу, техніки та засобів, переданих йому замовником, та відповідає перед замовником за їх втрату або пошкодження.
На підставі аналізу вказаних вище договорів підряду, колегією суддів встановлено, що фактичні трудові відносини замінені договорами підряду, оскільки предметом вказаних договорів з особами є процес праці, а не її кінцевий результат, робота за договорами передбачає координацію процесу виконання роботи, а саме: організацію процесу роботи та контроль за ходом її виконанням та якістю здійснює директор. Окрім того, відповідно до умов вказаних договорів працівник несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, що підпадає під ознаки статті 130 КЗпП.
З матеріалів справи також вбачається, що СТОВ «Злагода» з 3-ма громадянами ( ОСОБА_14 : договір підряду №01-04/08 від 01.04.2019 р. (т. 1 а.с. 182-184); з ОСОБА_15 : договір підряду №01-04/15 від 01.04.2019 р. (т. 1 а.с. 191-193); зі ОСОБА_16 : договір підряду №01-04/14 від 01.04.2019 р. (т. 1 а.с. 200-202)) були укладені однакові за змістом договори підряду, п.1.2. яких передбачено, що Підрядник зобов`язується виконати такі роботи: підвезення добрив та насіння соняшнику, підвіз пшениці на посів, перевезення зерна на вагони, перевезення зерна або соняшнику між відділеннями, підвіз мін. добрив на поле, догляд за станом сівалки під час посіву, перевезення зерна або соняшнику із складу в склад, відвіз зерна або соняшнику від комбайну на тік, підвіз води до гербіцидів, ремонтні роботи, роботи по господарству (господарські роботи), пряме комбайнування врожаю, пахота, культивація, дискування.
Так, відповідно до п. 47 Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 року №15, до робіт з підвищеною небезпекою відносяться роботи, пов`язані з виробництвом, зберіганням, транспортуванням та застосуванням агрохімікатів, пестицидів, гербіцидів. 
Згідно з п.2 ч.1 статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що із вказаними вище громадянами ОСОБА_25 , ОСОБА_15 та ОСОБА_26 відповідно до вимог статті 24 КЗпП України мали укласти саме трудові договори, а не договори підряду.
Також, СТОВ «Злагода» з 2-ма громадянами ( ОСОБА_17 : договір підряду №03-04/01 від 03.04.2019 р. (т. 1 а.с. 209-211); ОСОБА_19 : договір підряду №03-04/02 від 03.04.2019 р. (т. 1 а.с. 227-229)) були укладені однакові за змістом договори підряду, п.1.2. яких передбачено, що Підрядник зобов`язується виконати такі роботи: ручні роботи на току, ремонтні роботи, роботи по господарству (господарські роботи), протравка насіння.
СТОВ «Злагода» з 1-м громадянином ( ОСОБА_18 : договір підряду №01-04/19 від 01.04.2019 р. (т. 1 а.с .218-220)) був укладений договір підряду, п.1.2. якого передбачено, що Підрядник зобов`язується виконати такі роботи: протравка насіння, ремонтні роботи, роботи по господарству, догляд за станом сівалки під час посіву, а саме з наступним громадянином.
СТОВ «Злагода» з 1-м громадянином ( ОСОБА_20 : договір підряду №01-04/16 від 01.04.2019 р. (т. 1 а.с. 236-238)) був укладений договір підряду, п.1.2. якого передбачено, що Підрядник зобов`язується виконати такі роботи: протравка насіння, ремонтні роботи, роботи по господарству (господарські роботи), закачування води помпою на гербіциди, обслуговування ЗАВ-соняшник, ручні роботи на току.
Вказані вище договори підряда відповідають ознакам трудових відносин, а саме: відповідно до п.2.1 договорів підряду передбачені обов`язки замовника надавати підряднику завдання, а також матеріали, техніку та засоби для виконання робіт; на вимогу підрядника надавати йому вичерпну інформацію щодо порядку та способу виконання робіт; забезпечувати заправку техніки паливно-мастильними матеріалами; відповідно до п.п.1.1 договорів роботи виконуються на робочому місці, яке вказується або узгоджується.
Колегією суддів встановлено, що оплата праці вказаним особам здійснювалась не за повне виконання робіт (надання послуг), обумовлених договорами, а за часткове, неодноразовими виплатами, щомісячно, що свідчить про систематичність виконання робіт (надання послуг) та спрямування на виконання процесу діяльності, а не на досягнення кінцевого результату, що відповідає ознакам трудових відносин.
Також, СТОВ «Злагода» з 3-ма громадянами ( ОСОБА_21 : договір підряду №01-02/01 від 01.02.2019 р. - на території тракторної бригади Замовника (т. 1 а.с. 245-246); з ОСОБА_27 : договір підряду №02-09/01 від 02.09.2019 р. - на території току Замовника (т. 2 а.с. 5-6); з ОСОБА_23 : договір підряду №02-05/01 від 02.05.2019 р. - на території тракторної бригади і току Замовника (т.2 а.с. 9-10)) були укладені однакові за змістом договори підряду, п.1.2. яких передбачено, що Підрядник зобов`язується виконати такі роботи: проведення нагляду за цілісністю та неушкодженістю майна Замовника (надалі - «матеріальні цінності»), що знаходиться на території Замовника за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - «Територія»), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
З аналізу вказаних договорів підряду вбачається, що до обов`язків підрядника відноситься: у разі виявлення несправностей терміново доповідати про це замовнику і здійснювати охорону слідів злочину до прибуття представників поліції; пропускати працівників, відвідувачів, автотранспорт на територію та назад тільки після пред`явлення ними відповідних документів, виданих замовником, або за безпосередньою вказівкою замовника; приймати та здавати чергування з відповідним записом у журналі. 
Колегія суддів зазначає, що вказана робота виконувалась працівниками систематично, щоденно виконуючи роботу охоронця на робочому місці, визначеному роботодавцем. 
Окрім того, робота, яка виконувалась працівниками, відповідає кваліфікаційним вимогам, визначеним наказом Мінпраці від 29.12.2004 року №336 "Про затвердження випуску 1 "Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності" Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників", а саме п.114 "охоронник".
Також, СТОВ «Злагода» з 1-м громадянином ( ОСОБА_24 : договір підряду №01-04/04 від 01.04.2019 р. (т. 2 а.с. 17-18)) був укладений договір підряду, п.1.2. якого передбачено, що Підрядник зобов`язується виконати такі роботи: слюсарні роботи.
Колегія суддів зазначає, що дана робота спрямована на систематичне її виконання, а також володіння спеціальними знаннями та навичками. Окрім того, відповідає трудовій функції "Слюсар" згідно з Класифікатором професій ДК 003:2010.
Таким чином, підсумовуючи наведене вище, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, що роботи виконувались Підрядниками не постійно, з оплатою не за процес праці, а за фактично виконані роботи, оскільки вказані висновки спростовуються матеріалами справи.
Також колегія суддів при розгляді даної справи враховує концепцію прихованого працевлаштування, викладену у постанові ВС від 03.03.2020 року у справі № 1540/3913/18.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, відповідач надав належні та допустимі докази на обґрунтування правомірності винесення відносно СТОВ «Злагода» спірних припису та постанови, а тому підстави для їх скасування у суду відсутні.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.  
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.  
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Харківській області - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2020 по справі № 520/13660/19  скасувати.  
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Г.Є. Бершов 	
Судді	   	І.С. Чалий    І.М. Ральченко   	
Постанова складена в повному обсязі  14.12.20.