ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

10 грудня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №591/1636/20 
Номер провадження 22-ц/816/2354/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Левченко Т. А. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Сумської міської ради
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 жовтня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Шелєхової Г.В. у місті Суми, повний текст якого складено 02 жовтня 2020 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Сумської міської ради про стягнення заробітної плати,
в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Сумської міської ради, мотивуючи позовні вимоги тим, що розпорядженням міського голови м. Суми від 03 листопада 2014 року №365-к, його було призначено на посаду директора Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло»Сумської міської ради з 03 листопада 2014 року. Між ним та Сумською міською радою був укладений контракт строком на один рік до 02 листопада 2015 року, через рік 02 листопада 2015 року дія контракту була продовжена до 02 листопада 2016 року.
Розпорядження міського голови м. Суми №182-к від 29 травня 2016 року, за неналежне виконання обов`язків, передбачених контрактом, ОСОБА_1 оголошено догану. 
Розпорядженням міського голови м. Суми №214-к від 23 травня 2016 року його було звільнено з посади директора Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло»Сумської міської ради 23 травня 2016 року за одноразове грубе порушення трудових обов`язків (п. 1 стаття 41 КЗпП України).
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 вересня 2016 року визнано незаконним розпорядження міського голови м. Суми ОСОБА_2 від 29 квітня 2016 року №182-к «Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».
Визнано незаконним розпорядження міського голови м. Суми ОСОБА_2 від 23 травня 2016 року №214-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновлено ОСОБА_1  на роботі на посаді директора Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло»Сумської міської ради на період з 24 травня 2016 року по 15 червня 2016 року.
Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 23 грудня 2016 року рішення першої інстанції змінено в частині поновлення на роботі, поновлено ОСОБА_1  на роботі на посаді директора Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло»Сумської міської ради на період з 24 травня 2016 року.
Розпорядженням міського голови №11-к від 13 січня 2017 року поновлено  ОСОБА_1  на посаді директора Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло»Сумської міської ради з 24 травня 2016 року.
Розпорядження міського голови №12-к від 13 січня 2017 року звільнено  ОСОБА_1  02 листопада 2016 року з посади директора Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло»Сумської міської ради.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 31 березня 2017 року змінено дату звільнення ОСОБА_1 , зазначену в розпорядженні міського голови м. Суми від 13 січня 2017 року № 12-к про звільнення ОСОБА_1 з посади директора комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Сумської міської ради, з 02 листопада 2016 року на 13 січня 2017 року. В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Вказував, що рішення суду про поновлення його на роботі було виконано міським головою лише 13 січня 2017 року.
Тобто, у період з 24 травня 2016 року по 13 січня 2017 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем на посаді директора.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 вересня 2016 року стягнуто з Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло»Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 травня 2016 року по 15 червня 2016 року в сумі 7792,12 грн.
Зазначав, що за період з 16 червня 2016 року по 13 січня 2017 року відповідач заробітну плату не нараховував та не виплачував.
Посилаючись на зазначені обставини, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 48253,78 грн.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 01 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло»Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 48253 грн 78 коп.
Стягнуто з Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло»Сумської міської ради на користь держави судовий збір в сумі 840 грн 80 коп
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Комунальне підприємство електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло»Сумської міської ради подалоапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, викладених у рішенні суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково вважав, що позивач перебував у трудових відносинах з Комунальним  підприємством електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло»Сумської міської ради на посаді директора з 16 червня 2016 року по 13 січня 2017 року, оскільки строк дії контакту визначений до 02 листопада 2016 року, без подальшої пролонгації. Крім того вказує, що у вказаний період позивач не перебував на роботі, не виконував свої посадові обов`язки, а тому відсутні підстави для нарахування та виплати йому заробітної плати. Також зазначає, що КП ЕЗО «Міськсвітло» Сумської міської ради є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки питання призначення, звільнення з посади керівника підприємства та укладення контракту вирішує міський голова.
ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 5000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2020 року: 2102 грн х 100 = 210200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач, у період з 16 червня 2016 року по 13 січня 2017 року, перебував трудових відносинах з Комунальним підприємством електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Сумської міської ради, але за вказаний період йому не була виплачена заробітна плата, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 48253 грн 78 коп.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів цивільної справи вбачається, що 02 листопада 2015 року між Сумською міською радою та ОСОБА_1 було укладено контракт, за яким ОСОБА_1 призначено на посаду директора Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Сумської міської ради. Строк дії контракту з 03 листопада 2015 року по 02 листопада 2016 року (а.с. 33-36).
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 вересня 2016 року визнано незаконним розпорядження міського голови м. Суми ОСОБА_2 від 29 квітня 2016 року №182-к «Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».
Визнано незаконним розпорядження міського голови м. Суми ОСОБА_2 від 23.05.2016 року №214-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Комунального підприємства електромереж «Міськсвітло» Сумської міської ради на період з 24 травня 2016 року по 15 червня 2016 року.
Стягнуто з Комунального підприємства електромереж «Міськсвітло» Сумської міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 травня 2016 року по 15 червня 2016 року в сумі 7792,12 грн. (а.с. 9-13).
Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 23 грудня 2016 року рішення першої інстанції змінено в частині поновлення на роботі, поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Сумської міської ради на період з 24 травня 2016 року (а.с. 14-16).
Розпорядженням міського голови №11-к від 13 січня 2017 року поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Сумської міської ради з 24 травня 2016 року(а.с. 68).
Розпорядженням міського голови №12-к від 13 січня 2017 року звільнено ОСОБА_1 02 листопада 2016 року з посади директора Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Сумської міської ради (а.с. 67).
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 31 березня 2017 року змінено дату звільнення ОСОБА_1 , зазначену в розпорядженні міського голови м. Суми від 13 січня 2017 року № 12-к про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Сумської міської ради, з 02 листопада 2016 року на 13 січня 2017 року. У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено (а.с.17-20).
Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 17 травня 2016 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення у вигляді накладення штрафу з позбавленням права займати посади з виконавчо-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 6 місяців (а.с. 24-27).
За приписами п. 10 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад.
Питання призначення та звільнення з посад керівників підприємств, установ, організацій, що належать до комунальної власності у м. Суми врегульовані «Порядком призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ, організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Суми», затвердженим рішенням Сумської міської ради від 28 березня 2012 року №1343-МР.
Згідно з п. 2.1 Порядку, в редакції від 25 березня 2015 року, затвердженого рішенням Сумської міської ради №4210-МР, прийняття на посаду керівника підприємства, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Суми, здійснюється міським головою шляхом укладення з ним контракту за поданням керівника виконавчого органу Сумської міської ради до сфери управління якого належить відповідне підприємство, погодженим заступником міського голови згідно з розподілом обов`язків.
Відповідно до п. 3.1 Статуту Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Сумської міської ради, з питань своєї діяльності підприємство підпорядковане, підзвітне та підконтрольне Сумської міській раді.
Згідно з п. 3.6 Статуту, безпосередньо керівництво підприємством здійснює директор підприємства, який призначається та звільняється міським головою. З директором укладається контракт (а.с. 28 - 32).
Відповідно до п. 1.3 Контракту від 02 листопада 2015 року, прийняття та звільнення керівника із займаної посади здійснюється на підставі розпорядження міського голови.
Отже як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у період з 24 травня 2016 року по 13 січня 2017 року перебував у трудових відносинах з Комунальним підприємством електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Сумської міської ради на посаді директора.
З виписки банківської карти ОСОБА_1 вбачається, що на виконання рішення суду від 21 вересня 2016 року, 18 жовтня 2016 року позивачу виплачено заробіток за час вимушеного прогулу з 24 травня 2016 року по 15 червня 2016 року у розмірі 6272,66 грн. (а.с.76).
Як встановлено судом першої інстанції, при звільнення ОСОБА_1 з посади директора відповідачем не було проведено розрахунок по заробітній платі.
Згідно з ч. 3 ст. 21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Частиною 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до п.п. 3.2.1 п. 3.2 Контракту від 02 листопада 2015 року, укладеного між Сумською міською радою в особі Сумського міського голови Лисенка О.М. та ОСОБА_1 , за виконання обов`язків керівнику встановлено розмір посадового окладу в сумі 7044,34 грн.
Таким чином, відповідачем не виплачена ОСОБА_1 за період з 16 червня 2016 року по 13 січня 2017 року заробітна плата на загальну суму 48253 грн 78 коп., з них за червень 2016 року (9 робочих днів) – 3169,98 грн, за липень 2016 року (21 робочий день) - 7 044,34 грн, за серпень 2016 року (21 робочий день) - 7 044,34 грн, за вересень 2016 року (21 робочий день) - 7 044,34 грн, за жовтень 2016 року (21 робочий день) - 7 044,34 грн, за листопада 2016 року (21 робочий день) - 7 044,34 грн, за грудень 2016 року (21 робочий день) - 7 044,34 грн, за січень 2017 року (8 робочих днів) – 2 817,76 грн.
Отже за встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у розмірі 48253 грн 78 коп. 
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем з 16 червня 2016 року по 02 листопада 2016 року, тобто по строк дії контакту, не заслуговують на увагу, оскільки розпорядження міського голови про звільнення позивача з посади директора було видано 13 січня 2017 року і цей день є останнім днем роботи позивача. Крім того, рішеннями судів встановлена дата звільнення позивача з посади директора саме 13 січня 2017 року. За приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Посилання в апеляційні скарзі на те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 перебував у трудових правовідносинах з Комунальним підприємством електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Сумської міської ради, а предметом позову є стягнення заробітної плати з відповідача. Міський голова лише відповідно до норм законодавства призначає та звільняє з посад керівників комунальних підприємств. Отже, позов у даній справі пред`явлено до належного відповідача.
Інші доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
У зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги , колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача щодо стягнення на його користь витрат на правничу допомогу за перегляд справи у суді апеляційної інстанції. 
При визначенні розміру витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, колегія суддів виходить з того, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до п.3.1 Договору про надання правової допомоги укладеного 4 листопада 2020 року між Адвокатським об`єднанням «Альтера» в особі Голови Марченка І.В. та ОСОБА_1 за виконання доручення «Замовник» зобов`язаний здійснити сплату «Виконавцю» у розмірі 5000 грн., з яких 50% сплачується авансово, а решта підлягає сплаті протягом 5 днів після оголошення судового рішення.
На підтвердження сплати позивачем авансу у розмірі 2500 грн.00 коп. представником було надано квитанцію №7 від 16.11.2020 року .
Перегляд рішення суду в апеляційному порядку здійснювався у порядку письмового провадження без виклику сторін . На виконання умов укладеного договору про правничу допомогу представником було підготовлено лише письмовий відзив на апеляційну скаргу .
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу .
Таким чином, витрати сторони, пов`язані з оплатою правової допомоги у суді апеляційної інстанції, відповідно до норм діючого ЦПК України входять до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Отже, наявні правові підстави для відшкодування відповідачу витрат на професійну правничу допомогу.
З урахуванням викладеного, враховуючи складність справи та обсяг необхідних послуг, наданих адвокатом, час, витрачений адвокатом на складання письмового відзиву на апеляційну скаргу , колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2000 гривень витрат на оплату правової допомоги в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

                                      п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Сумської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 жовтня 2020 року залишити без змін.
Стягнути з Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на правничу допомогу за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 2000 грн.00 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -                                                                                О. І. Собина

Судді:                                                                                             Т.А.Левченко

О.Ю.Кононенко