Постанова
Іменем України
17 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 127/9274/20
провадження № 51-2782км20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                               ОСОБА_1 ,
суддів:                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 ,
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на  ухвалу Вінницького апеляційного суду від 27 травня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 квітня 2020 року було задоволено скаргу ОСОБА_6 та визнано незаконною бездіяльність слідчого Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 . Зобов`язано уповноважену особу вказаного районного відділення поліції вчинити вимоги, передбачені ст. 214 КПК України за заявою ОСОБА_6 від 15 квітня 2020 року щодо можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 109 КК України.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2020 було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_6 про виправлення описки в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 30 квітня 2020 року.
Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав на неї апеляційну скаргу.
Вінницький апеляційний суд ухвалою від 27 травня 2020 року відмовив у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з тим, що з урахуванням вимог ст. 379 КПК України ухвала слідчого судді, якою було відмовлено у задоволенні заяви про виправлення описки, не віднесена до рішень, які можуть бути предметом апеляційного оскарження.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала, а також позиції інших учасників кримінального провадження
У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу апеляційного суду скасувати та  призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. При цьому скаржник  посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки згідно з  ч. 3 ст. 379 КПК України ухвала суду про відмову у внесенні виправлень підлягає оскарженню.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги, просила залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду — без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах вимог, викладених у касаційних скаргах.
Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. 
Згідно з ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 КПК України.
Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу місцевого суду про виправлення описки, вказаних вимог кримінального процесуального закону апеляційний суд дотримався.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 379 КПК України ухвалу суду про внесення виправлень у  судове рішення чи відмову у внесенні виправлень може бути оскаржено.                               
Разом із тим указана норма не містить жодних положень щодо порядку такого оскарження, у тому числі з урахуванням інстанції суду, який постановив таку ухвалу. У зв`язку з цим буквальне філологічне тлумачення може призвести до явно абсурдного висновку, що оскарженню підлягають взагалі будь-які ухвали про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень, навіть якщо вони постановлені Верховним Судом, рішення якого за загальним правилом остаточні та оскарженню не підлягають. Не містять положення ч. 3 ст. 379 КПК України при їх буквальному філологічному тлумаченні й відповіді на питання про те, у якому порядку мали б оскаржуватися відповідні ухвали апеляційних судів, вищого спеціалізованого суду (у випадку його створення) та Верховного Суду – в апеляційному чи касаційному.
За таких обставин зміст положень ч. 3 ст. 379 КПК України підлягає з`ясуванню за допомогою інших методів тлумачення, зокрема, логічного та системного.     
Ухвала про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень має особливу правову природу, обумовлену її «похідним» характером, оскільки вона не вирішує будь-яких питань по суті, окрім як щодо виправлення допущених у судовому рішенні відповідного суду описок і очевидних арифметичних помилок (або відмову у внесенні таких виправлень). Зміст ухвали про внесення виправлень у судове рішення завжди обумовлений змістом судового рішення, до  якого вносяться виправлення, а тому оцінка правомірності постановлення такої ухвали з точки зору її змісту у випадку її оскарження в апеляційному порядку чи  касаційному порядку має здійснюватися одночасно з оцінкою змісту виправленого судового рішення.
У зв`язку з цим, логічно зробити висновок, що оскарження ухвали про внесення виправлень у судове рішення має здійснюватися у тому ж порядку,                                    як і виправлене судове рішення, у тому числі з урахуванням інстанції суду, який прийняв таке рішення. Аналогічний висновок необхідно зробити й щодо ухвали про відмову у внесенні виправлень. Дотримання відповідного порядку оскарження може бути поєднане із наявністю відповідних обмежень права на оскарження тих чи інших судових рішень, крім випадків, коли суд при постановленні ухвали про внесення виправлень у судове рішення вийшов за межі наданих законом повноважень. 
Так, відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом. Стаття 309 КПК України визначає вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку під час досудового розслідування.
При цьому рішення про відмову у виправленні описки судом прийнято в межах процедури, передбаченої ст. 379 КПК України. 
Судом касаційної інстанції встановлено, що згідно з положеннями ч. 3 ст. 307 КПК України, які були чинними на момент звернення ОСОБА_6 з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від  14 травня 2020 року, ухвали слідчого судді за результатами скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не могли бути оскаржені, окрім ухвал про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини 1 статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Отже, оскільки ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 квітня 2020 року про визнання незаконною бездіяльність слідчого та    зобов`язання його вчинити вимоги, передбачені ст. 214 КПК України за  відповідною заявою, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, то так само не підлягає окремому апеляційному оскарженню й ухвала суду про відмову у виправленні описки у зазначеному судовому рішенні.
Враховуючи наведе, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що,  відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд діяв у відповідності з приписами ч. 4 ст. 399 КПК України. 
Таким чином, у ході перевірки матеріалів провадження колегія суддів не встановила підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_6 .
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, 
у матеріалах провадження не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 27 травня 2020 року залишити без зміни, а касаційну скаргу ОСОБА_6 – без задоволення.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:
 
ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                   ОСОБА_3