ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5735/20 Справа № 200/19909/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шевцова Т. В. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 27 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Деркач Н.М., Куценко Т.Р.,
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2017 року про надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 02 березня 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Аерофлот-російські авіалінії» до товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» про стягнення боргу, - 

В С Т А Н О В И Л А : 

У листопада 2017 року публічне акціонерне товариство «Аерофлот-російські авіалінії» звернулося до суду із клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 02 березня 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Аерофлот-російські авіалінії» до товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» про стягнення 506 683,00 грн.
Вказане клопотання мотивоване тим, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» на користь Публічного акціонерного товариства «Аерофлот-російські авіації» стягнуто 425802, 17 грн. - основного боргу, 9206,80 грн. – 3% річних, 20116,80 грн. - інфляційні нарахування та 51557,31 грн. – на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 506683,00 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» добровільно не виконує рішення міжнародного комерційного арбітражного суду. 
Враховуючи викладене, публічне акціонерне товариство «Аерофлот-російські авіації» просило надати дозвіл на його примусове виконання.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2017 року задоволено клопотання та надано дозвіл на примусове виконання Рішення Міжнародного Комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 02 березня 2017 року у справі АС № 395у/2016 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» на користь Публічного акціонерного товариства «Аерофлот-російські авіації» 425802,07 грн. - основного боргу, 9206,80 грн. – 3% річних, 20116,80 грн. - інфляційні нарахування та 51557,31 грн. – на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 506683,00 грн.
Задовольняючи вказане клопотання, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності викладених в ньому обставин.
В апеляційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що справу розглянуто за відсутності учасників справи, не повідомлених належним чином про дату, час та місце судового засідання, чим порушено право апелянта надати свої пояснення та доводи стосовно клопотання публічного акціонерного товариства «Аерофлот-російські авіалінії». Крім того, апелянт зазначає, що клопотання та додані до нього документи не відповідають вимогам чинного законодавства, а саме ст 466 ЦПК України. Також апелянт вказує, що додана до клопотання довіреність також не відповідає чинному законодавству України, так як її текст не перекладено на українську мову та нотаріально не завірена. До того ж апелянтом зазначено й про не надання судом першої інстанції тому факту, що арбітражна угода також викладена російською мовою, не завірена належним чином. 
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.
Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності, у зв`язку із чим дійшов висновку про надання дозволу на примусове виконання Рішення Міжнародного Комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 02 березня 2017 року у справі АС № 395у/2016 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» на користь Публічного акціонерного товариства «Аерофлот-російські авіації» 506683,00 грн.
Колегія суддів не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, матеріалами справи встановлено, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при торгово-промисловій палаті України від 02 березня 2017 року у справі № АС №395у/2016, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» на користь Публічного акціонерного товариства «Аерофлот-російські авіації» стягнуто 425802,07 грн. - основного боргу, 9206,80 грн. – 3% річних, 20116,80 грн. - інфляційні нарахування та 51557,31 грн. – на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 506683,00 грн. 
Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 02 березня 2017 року вступило в законну силу 02 березня 2017 року, про що зазначено в самому рішенні.
В клопотанні, заявник вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» добровільно не виконує рішення міжнародного комерційного арбітражного суду.
Статтею 81 ЗУ «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських відносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.
Згідно з ч. 1 ст. 82 ЗУ «Про міжнародне приватне право» визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.
Відповідно до ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються на території України, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.
Частиною 1 ст. 464 ЦПК України передбачено, що питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.
Відповідно до ч. 6 ст. 467 ЦПК України за наслідками розгляду поданих документів та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову в задоволенні з цього питання.
Конвенція «Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам», підписана країнами-учасницями СНД в м. Мінську 22 січня 1993 року та ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР (далі - Мінська Конвенція) є чинною і поширюється на відносини з Російською Федерацією.
Відповідно до ч. 2 ст. 54 Мінської Конвенції, суд, який розглядає клопотання про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення, обмежується встановленням того, що передбачені цією Конвенцією умови додержано. У такому випадку суд постановляє рішення про примусове виконання.
Відповідно до ст. 51 зазначеної Конвенції кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін: а) рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань.
Статтею 53 Конвенції передбачено, що клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано й до суду, що виніс рішення в справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання судові, компетентному винести рішення за клопотанням.
Вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду визначені статтею 466 ЦПК України. 
Так, згідно ст. 466 ЦПК України до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); 3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи; 4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); 5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником); 6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України. Суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.
З матеріалів справи вбачається, що до клопотання Публічного акціонерного товариства «Аерофлот-російські авіації» не було надано засвідчених відповідно до законодавства переклад документів українською мовою, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що клопотання за своєю формою та змістом відповідає вимогам процесуального закону та Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».
Крім того, згідно ч. 2 ст. 467 ЦПК України після подання боржником заперечень у письмовій формі або у разі його відмови від подання заперечень, а також якщо у місячний строк з часу повідомлення боржника про одержане судом клопотання заперечення не подано, суддя постановляє ухвалу, в якій визначає дату, час і місце судового розгляду клопотання, про що сторони повідомляються письмово не пізніше ніж за десять днів до його розгляду. 
У порушення вказаної норми права, судом першої інстанції не постановлялася ухвала щодо дати, часу і місця судового розгляду клопотання, в зв`язку із чим сторони не були повідомлені про дату його розгляду. 
Більш того, колегія суддів не може взяти до уваги перекладні на українську мову документи, які були долучені до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 02 березня 2017 року, оскільки докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, - чого публічним акціонерним товариством «Аерофлот-російські авіації» доведено не було.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді вказаного клопотання суд першої інстанції порушив вимоги процесуального закону, а тому оскаржувана ухвала як така, що суперечить нормам закону підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» – задовольнити частково.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2017 року про надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 02 березня 2017 року — скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач 

Т.Р. Куценко