ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9438/20 Справа № 212/5225/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Бондар Я.М.,
суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.
сторони:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м.Кривому Розі, у порядку ч. 13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 серпня 2020 року, ухваленого суддею Пустовітом О.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 26 серпня 2020 року, -
ВСТАНОВИВ:

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «Кривбасзалізрудком») і просив стягнути у відшкодування моральної шкоди 118 075 грн. у зв`язку з отриманим ним професійним захворюванням на виробництві, внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці. 
В обґрунтування позову зазначив, що позивач в період часу з 01.09.1986р. по 02.08.1993р., з 21.08.1997р. по 09.12.1997р. працював підземним прохідником на шахті ”Гігант” ВО “Кривбасруда”; з 09.12.1997р. по 10.11.1998р., з 18.07.2002р по 04.11.2004р., з 22.08.2006р. по 10.10.2007р., з 19.02.2010р. по 01.09.2010р. - гірничим майстром підземної дільниці з повним робочим днем в підземних умовах ш.”Родіна” ВО “Кривбасруда”, ДП “Кривбасзалізрудком”, ВАТ “Кривбасзалізрудком”; з 10.11.1998р. по 18.07.2002р., з 04.11.2004р. по 22.08.2006р., з 10.10.2007р. по 19.02.2010р.- підземним заступником начальника дільниці з повним робочим днем в підземних умовах ш.”Родіна” ВАТ “Кривбасзалізрудком”; з 07.12.2011р. по 02.07.2012р. - підземним заступником начальника дільниці з повним робочим днем в підземних умовах шахти ”Октябрська” ПАТ “Кривбасзалізрудком”; з 02.07.2012р. по 02.08.2013р. - майстром гірничим підземної дільниці з повним робочим днем в підземних умовах ш.”Октябрська” ПАТ “Кривбасзалізрудком”; з 19.06.2014р. по 14.08.2015р. - інженером з гірничих робіт в підземних умовах ш.”Гвардійська” ПАТ “Кривбасзалізрудком”. 
Зазначив, що під час перебування на вказаних посадах, при виконанні своїх безпосередніх трудових обов`язків, ОСОБА_1 підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Внаслідок тривалої дії на організм позивача шкідливих чинників: пилу з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного в повітрі робочої зони, концентрація якого перевищувала гранично-допустиму, позивачем отримано хронічне професійне захворювання – «хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.(пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), група “В”. легенева недостатність першого-другого ступеня». Поряд з цим, вказав, що зазначені шкідливі фактори мали місце з вини відповідача, який порушив законодавство в сфері охорони праці - не створив безпечні і нешкідливі умови праці для своїх працівників.
У зв`язку з отриманим професійним захворюванням 10.07.2018 року позивач вперше пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією, за результатами якого позивачу у зв`язку з професійним захворюванням встановлено втрату професійної працездатності в ступені 15%, визначена потреба в забезпеченні позивача лікарськими засобами, виробами медичного призначення. 
В подальшому, 09.01.2020 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого встановлено факт безстрокової втрати позивачем працездатності в ступені 25 %. 
Вказав, що у зв`язку з ушкодженням здоров`я позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає в неможливості повною мірою реалізовувати свої наміри в професійній сфері, реалізовувати свої звички та бажання, професійне захворювання супроводжуються постійним відчуттям задишки при незначному фізичному навантаженні, нападами утрудненого дихання, не менш як два рази на добу, що виникають при будь-якому фізичному навантаженні, приступами кашлю та іншими больовими відчуттями, дані негативні наслідки професійного захворювання призводять до необхідності проходження позивачем курсів лікування, вимушені зміни в житті позивача потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 серпня 2020 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. без утримання податку з доходів з фізичних осіб та на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 840,80 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року апеляційна скарга ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 задоволена частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 серпня 2020 року змінено в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 , збільшено цей розмір з 50 000 грн. до 75 000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень.
12 жовтня 2020 року відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» подав до суду першої інстанції апеляційну скаргу на Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 серпня 2020 року, яка надійшла на адресу Дніпровського апеляційного суду 16 жовтня 2020 року та ухвалою суду апеляційної інстанції було відкрито апеляційне провадження і справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами на 03 грудня 2020 року.
В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком», посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права, ставить питання про його скасування з ухваленням нового рішення, яким у повному обсязі відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог.
Скаржник вважає, що виникнення у позивача професійного захворювання пов`язане з роботою в умовах шкідливих факторів на інших підприємствах, відповідач не є правонаступником шахти «Гігант», а тому відсутні правові підстави для покладення обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди на відповідача. 
Відповідач звертає увагу на те, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» не має жодного відношення до Акту П-4, який складено у ПП «Світекс» шахти ім.Артема, де саме і працював позивач з 19.10.2016 по 26.12.2016, тобто 2 місяці і 8 днів та додає, що шахту імені Артема РУ ім.Кірова бело передано ПрАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яке стало правонаступником цієї шахти, що не взято судом до уваги. Наголошує на тому, що час праці на підприємстві відповідача не пов`язаний з впливом підвищених параметрів шкідливих виробничих факторів та зазначає, що позивач сам винен у виникненні у нього професійних захворювань, оскільки він за власним бажанням працював в шкідливих умовах праці, маючи можливість перейти на іншу роботу без впливу шкідливи умов праці.
Окрім того, скаржник вказує на те, що суд порушив принцип рівності перед судом та принцип змагальності сторін, надавши перевагу доказам позивача і не вмотивував з яких підстав не взято до уваги доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі.
На думку скаржника, визначений судом до стягнення розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також сталої судової практики, яка склалася по аналогічним справам та вважає його надто завищеним.
Також відповідач, посилаючись на положеннями Закону України від 16 січня 2020 року №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», зазначив, що стягнута судом моральна шкода на користь позивача в розмірі 50000 грн. стягнута без утримання податку з доходу фізичних осіб. 
Відзиви на апеляційні скарги сторін не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 , в період часу з 01.09.1986 року по 02.08.1993 року працював підземним прохідником шахти «Гігант» Виробничого об`єднання «Кривбасруда», з 21.08.1997 року по 09.12.1997 року позивач також працював підземним прохідником шахти «Гігант» Виробничого об`єднання «Кривбасруда», 21.10.1997 року, згідно запису №28 в трудовій книжці позивача, останнього переведено підземним прохідником в шахту «Родіна» ШУ «Родіна» ВО «Кривбасруда» у зв`язку зі зміною структури управління та виробництва, ліквідацією шахти «Гігант», як структурної одиниці виробничого об`єднання, з 09.12.1997 року по 10.11.1998 року позивач, внаслідок переведення, працював на посаді підземного гірничого майстра шахти «Родіна» ВО «Кривбасруда», яке в подальшому перейменоване в Криворізький державний залізорудний комбінат (запис №30 трудової книжки), 10.11.1998 року позивача призначено на посаду підземного заступника начальника дільниці шахти «Родіна» Криворізького державного залізоруднуго комбінату, дана юридична особа внаслідок неодноразових реорганізацій перетворена у Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», про що також вказують відомості внесені до трудової книжки позивача в записах №№32,33,34. 
В подальшому 18.07.2002 року позивача переведено підземним гірничим майстром шахти «Родіна» ВАТ «Кривбасзалізрудком», де позивач працював до моменту переведення 04.11.2004 року на посаду підземного заступника начальника дільниці шахти «Родіна» ВАТ «Кривбасзалізрудком». 
22.08.2006 року позивача переведено на посаду підземного майстра шахти «Родіна» ВАТ «Кривбасзалізрудком», яку позивач займав до 10.10.2007 року. 
В період з 10.10.2007 року по 19.02.2010 року позивач працював підземним заступником начальника дільниці ш.«Родіна» ВАТ «Кривбасзалізрудком», з 19.02.2010 року по 01.09.2010 позивач працював гірничим майстром підземної дільниці ш.«Родіна» ВАТ «Кривбасзалізрудком», з 07.12.2011р. по 02.07.2012р. - підземним заступником начальника дільниці з повним робочим днем в підземних умовах шахти ”Октябрська” ПАТ “Кривбасзалізрудком”; з 02.07.2012р. по 02.08.2013р. - майстром гірничим підземної дільниці з повним робочим днем в підземних умовах ш.”Октябрська” ПАТ “Кривбасзалізрудком”; з 19.06.2014р. по 14.08.2015р. - інженером з гірничих робіт в підземних умовах ш.”Гвардійська” ПАТ “Кривбасзалізрудком”. Дані обставини підтверджуються відомостями внесеними до трудової книжки виданої на ім`я позивача. 
Згідно відомостей встановлених компетентною комісією та викладених в Акті розслідування хронічного професійного захворювання від 03.05.2018 року (п.7) у позивача виявлено хронічне професійне захворювання: «хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.(пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), група “В”. Легенева недостатність першого-другого ступеня».
Згідно п.16 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 03.05.2018 року для встановлення позивачу захворювання професійного характеру послужив профмаршрут:
- з 01.09.1986р. по 02.08.1993р., з 21.08.1997р. по 09.12.1997р. - підземним прохідником ш.”Гігант” ВО “Кривбасруда”;
- з 09.12.1997р. по 10.11.1998р., з 18.07.2002р по 04.11.2004р., з 22.08.2006р. по 10.10.2007р., з 19.02.2010р. по 01.09.2010р. - гірничим майстром підземної дільниці з повним робочим днем в підземних умовах ш.”Родіна” ВО “Кривбасруда” ДП “Кривбасзалізрудком”;
- з 10.11.1998р. по 18.07.2002р., з 04.11.2004р. по 22.08.2006р., з 10.10.2007р. по 19.02.2010р. - підземним заступником начальника дільниці з повним робочим днем в підземних умовах ш.”Родіна” ВАТ “Кривбасзалізрудком”;
- з 07.12.2011р. по 02.07.2012р. - підземним заступником начальника дільниці з повним робочим днем в підземних умовах ш.”Октябрська” ПАТ “Кривбасзалізрудком”;
- з 02.07.2012р. по 02.08.2013р. - майстром гірничим підземної дільниці з повним робочим днем в підземних умовах ш.”Октябрська” ПАТ “Кривбасзалізрудком”;
- з 19.06.2014р. по 14.08.2015р. - інженером з гірничих робіт, виконуючи роботи в підземних умовах ш.”Гвардійська” ПАТ “Кривбасзалізрудком ”.
Відповідно до п.17 Акту розслідування хронічного професійного захворювання причиною виникнення професійного хронічного захворювання у позивача є робота в умовах підвищеного рівня запиленості повітря робочого простору-пил з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 10 до 70%: 4,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3. 
Аналогічні відомості стосовно професійного маршруту, який став підставою для виникнення у позивача професійного захворювання містяться в п.2 медичного висновку лікарсько-експертної комісії від 03.04.2018 року. 
Внаслідок отриманого професійного захворювання 10.07.2010 року позивач первинно пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією, за результатами якого позивачу визначено ступінь втрати професійної працездатності 15%, а також визначено необхідність забезпечення позивача лікувальними засобами, виробами медичного призначення, що підтверджується випискою із акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», до довідки серії 12ААА № 050367.
04.07.2019 року позивач повторно пройшов огляд за результатами якого позивачу визначено ступінь втрати професійної працездатності 15% безстроково, що підтверджується випискою із акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», до довідки серії 12ААА № 054756.
09.01.2020 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому визначено втрату професійної працездатності в ступені 25% безстроково у зв`язку з професійними захворюваннями, визначена безстрокова необхідність забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, що випискою із акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» серії 12 ААА № 078661, виданою на ім`я позивача.
Згідно медичної документації наявної в матеріалах справи, анамнез захворювання позивача характеризується неодноразовим проходженнями курсів лікування з приводу професійного захворювання, однак після проходження лікування стан позивача суттєво не покращувався, при направлені до медичних закладів знаходили своє підтвердження скарги позивача на больові відчуття, задишку та інші негативні наслідки захворювання.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , виходив з доведеності позовних вимог, встановлення, що між сторонами трудових правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків і пов`язане з виробництвом, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.
Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та не погоджується із доводами відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову та їх наявності про відмову позивачу у задоволенні його позовних вимог у зв`язку з подачею позову до неналежного відповідача, а також із завищеним розміром відшкодування моральної шкоди, з огляду на таке.
Пунком 16 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 03.05.2018 рокувстановлено, що причиною виникнення у позивача захворювання професійного характеру послужив профмаршрут:
- з 01.09.1986р. по 02.08.1993р., з 21.08.1997р. по 09.12.1997р. - підземним прохідником ш.”Гігант” ВО “Кривбасруда”;
- з 09.12.1997р. по 10.11.1998р., з 18.07.2002р по 04.11.2004р., з 22.08.2006р. по 10.10.2007р., з 19.02.2010р. по 01.09.2010р. - гірничим майстром підземної дільниці з повним робочим днем в підземних умовах ш.”Родіна” ВО “Кривбасруда” ДП “Кривбасзалізрудком”;
- з 10.11.1998р. по 18.07.2002р., з 04.11.2004р. по 22.08.2006р., з 10.10.2007р. по 19.02.2010р. - підземним заступником начальника дільниці з повним робочим днем в підземних умовах ш.”Родіна” ВАТ “Кривбасзалізрудком”;
- з 07.12.2011р. по 02.07.2012р. - підземним заступником начальника дільниці з повним робочим днем в підземних умовах ш.”Октябрська” ПАТ “Кривбасзалізрудком”;
- з 02.07.2012р. по 02.08.2013р. - майстром гірничим підземної дільниці з повним робочим днем в підземних умовах ш.”Октябрська” ПАТ “Кривбасзалізрудком”;
- з 19.06.2014р. по 14.08.2015р. - інженером з гірничих робіт, виконуючи роботи в підземних умовах ш.”Гвардійська” ПАТ “Кривбасзалізрудком ”.
Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Згідно ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).
У відповідності зі ст. ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Доводи відповідача, що він є неналежний відповідач по справі, колегія суддів відхиляє, оскільки вони були предметом розгляду судом першої інстанції, що обґрунтовано відображено в оскаржуваному судовому рішенні, факт роботи позивача в шкідливих умовах на шахтах «Родіна», «Октябрська», «Гвардійська», «Гігант», правонаступником яких є відповідач повністю доведений наявними у справі доказами, зокрема трудовою книжкою позивача в якій зафіксовано весь трудовий стаж ОСОБА_1 .
Також колегія суддів вважає необгрунтованими доводи відповідача, що ПАТ “Кривбасзалізрудком ” не є правонаступником шахти «Гігант», на якій працював позивач в шкідливих умовах прохідником з 01.09.1986р. по 02.08.1993р., з 21.08.1997р. по 09.12.1997р., з огляду на наступне.
У частині першій статті 37 ЦК України, в редакції 1963 року, передбачено, що юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання).
Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про підприємства в Україні» від 27 березня 1991 року, що був чинним на час перейменування виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», підприємство може бути створено в результаті виділення зі складу діючого підприємства, організації одного або кількох структурних підрозділів, а також на базі структурної одиниці діючих об`єднань за рішенням їх трудових колективів, якщо на це є згода власника чи уповноваженого ним органу.
Створення підприємств шляхом виділення здійснюється зі збереженням за новими підприємствами взаємних зобов`язань та укладених договорів з іншими підприємствами.
Згідно із частинами першою та шостою статті 34 Закону України «Про підприємства в Україні», ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться з дотриманням вимог антимонопольного законодавства за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражного суду.
При виділенні з підприємства одного або кількох нових підприємств до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права і обов`язки реорганізованого підприємства.
У пунктах 2.1 та 4.1 Положення про порядок поділу підприємств і об`єднань та відокремлення від них структурних підрозділів і одиниць, затвердженого наказом Міністерства економіки України, Міністерства статистики України, Антимонопольного комітету України від 20 квітня 1994 року № 43/79/5, було закріплено, що відокремлення - це виділення зі складу підприємства (об`єднання) структурного підрозділу (одиниці) і створення на його базі самостійного підприємства або вихід підприємства із складу об`єднань, зазначених у підпункті «б» пункту 3.1 цього Положення. Об`єктами відокремлення є структурні підрозділи та структурні одиниці відповідно до пункту 2.1 цього Положення, а також підприємства, що входять до складу об`єднань.
Розподільчий баланс є документом, у якому, зокрема, визначено обсяг майнових прав та обов`язків, які перейшли до створеної шляхом виділу (виділення, відокремлення) юридичної особи.
Аналогічний правовий висновок міститься в Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц.
На підставі викладеного, вбачається, що професійне захворювання виникло у позивача саме під час його перебування у трудових відносинах з виробничим об`єднанням по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», на якого законодавством було покладено обов`язок із забезпечення безпечних та нешкідливих умов праці. Виробниче об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» було перейменовно на державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат», перетворене на дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» ДАК «Укррудпром» та у подальшому перетворене у відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат».
Структурні одиниці виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», новостворені з 20 січня 1998 року, у тому числі шахта «Гигант-Дренажна» не мали статусу юридичних осіб. Створення на базі окремих структурних підрозділів виробничого об`єднання «Кривбасруда» - шахт «Першторавнева-Дренажна» та «Гигант-Дренажна» - державного підприємства «Кривбасгідрозахист» відбулось вже після припинення трудових відносин позивача з виробничим об`єднанням «Кривбасруда», а розподільчим балансом від 01 липня 1998 року не було прямо передбачено переходу до ДП «Кривбасгідрозахист» обов`язку з відшкодування шкоди, завданої працівнику ушкодженням здоров`я під час перебування у трудових відносинах з ВО «Кривбасруда».
Не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що позивач не перебував у трудових відносинах з відповідачем ПАТ «Кривбасзалізрудком», а працював у структурних підрозділах ВО «Кривбасруда», які ліквідовані без правонаступника, з огляду на наступне.
Криворізький гірничорудний трест «Кривбасруда» був створений після визволення міста від окупації в лютому 1944 році для відбудови підприємств гірничорудної промисловості Кривбасу, який підпорядковувався Наркомату гірничодобувної промисловості УРСР та з 1951 року трест «Кривбасруда» був розділений на два трести «Дзержинськруда» та «Ленінруда».
Криворізький трест «Дзержинськруда» з 1951 року підпорядковувся Міністерству металургійної промисловості СРСР та у 1973 році реорганізований в промислове об`єднання видобутку руд підземним способом «Кривбасруда».
З 1975 року до складу виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» входило 11 рудоуправлінь на правах структурних одиниць, у тому числі шахта «Гігант».
Згідно п. 1 наказу ВО «Кривбасруда» від 07 жовтня 1997 року № 120 шахта «Гігант», як структурна одиниця була ліквідована.
Згідно з наказом Міністерства промислової політики України від 29 липня 1998 року № 263 виробниче об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» було перейменовно на державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат». Згідно з пунктом 2 цього наказу правонаступником перейменованого виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» було призначене державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат».
Відповідно до пункту 1 наказу Міністерства промислової політики України від 12 липня 1999 року № 248 та пункту 1 наказу державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» (далі - ДАК «Укррудпром») від 31 грудня 1999 року № 347 державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» шляхом реорганізації було перетворено на дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» ДАК «Укррудпром».
У наказі ДАК «Укррудпром» від 31 грудня 1999 року № 347 вказано, що зазначене дочірнє підприємство є правонаступником усіх майнових та немайнових прав і обов`язків реорганізованого державного підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат».
Згідно з пунктами 1 та 3.2 наказу ДАК «Укррудпром» від 30 липня 2001 року № 290 вказане дочірнє підприємство шляхом реорганізації було перетворено у відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», яке стало правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов`язків дочірнього підприємства.
Відповідно до пункту 1.1 статуту ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», затвердженого протоколом загальних зборів акціонерів ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» від 30 березня 2011 року № 1/2011 та зареєстрованого 04 квітня 2011 року, ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» змінив найменування на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» та є правонаступником усіх прав та обов`язків ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат».
З трудової книжки позивача вбачається, що 09.12.1997р ОСОБА_1 переведений з шахти «Гігант» на шахту «Родіна» гірничим майстром підземної дільниці №10 з повним робочим днем в підземних умовах ш.”Родіна” ВО “Кривбасруда” ДП “Кривбасзалізрудком (а.с.59).
Окрім того, у трудовій книжці позивача у п.28 (а.с.59) зроблено запис 21.10.1997 року про те, що у зв`язку зі змінами у структурі управління і виробництва, ліквідацією шахти "Гігант", як структурної одиниці обєднання, переведений в ШУ «Родіна» п/о «Кривбасруда» підземним прохідником 5-го розряду ш. «Родіна».
Доводи відповідача про те, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» не має жодного відношення до Акту П-4, який складено у ПП «Світекс» шахти ім.Артема, де саме і працював позивач з 19.10.2016 по 26.12.2016 -2 місяці і 8 днів, що правонаступником цієї шахти є ПрАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», колегія суддів не сприймає, оскільки вони суперечать матеріалам справи.
Дійсно, Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача від 03.05.2018 року було складено Приватним підприємством «СВІТЕКС» (підземна дільниця №4), де позивач, як і вказує відповідач пропрацював лише 2 місяці 8 днів (а.с.14), при цьому в жодному пункі Акту не зазначена шахта ім.Артема на яку чомусь вказує відповідач, окрім того, записи трудової книги позивача не місять відомостей про його роботу на цій шахті.
З огляду на вищезазначене суд першої інстанції правильно визнав, що відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу, а доводи відповідача в апеляційній скарзі в цій частині є необґрунтованими.
Доводи відповідача щодо завищеного розміру моральної шкоди колегія суддів не бере до уваги, оскільки постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 серпня 2020 року змінено в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 , збільшено цей розмір з 50 000 грн. до 75 000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень.
При цьому під час апеляційного перегляду справи за апеляцією представника позивача, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер, інтенсивність і довготривалість моральних страждань позивача, тривалість його праці на підприємстві відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком», відсоток втрати професійної працездатності, дійшла висновку про необхідність збільшення визначеного судом першої інстанції розміру моральної шкоди, стягнутої з ПАТ «Кривбасзалізрудком» до 75 000 гривень.
Не заслоговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, судом першої інстанції не було враховано при винесенні судового рішення положення Закону України від 16 січня 2020 року №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», яким внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди, норма набрала чинності з 23.05.2020 року, з огляду на наступне.
Чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.
Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння їй шкоди життю та здоров`ю, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.
З урахуванням наведених вище підстав, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не може бути задоволена, а змінене рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» залишити без задоволення, 
Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 серпня 2020 року, змінене постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 03 грудня 2020 року.
Головуючий:
Судді: