П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/3108/20	
Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Осіпова Ю.В.,
суддів –  Косцової І.П., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року (м.Одеса, дата складання повного тексту – 21.05.2020р.) про повернення адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу в частині, - 

В С Т А Н О В И В:
09.04.2020 року представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Попов Р.М. звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд визнати протиправним та скасувати наказ №756 від 26.12.2019 року про підсумки службового розслідування по факту нестачі військового майна – тосолу А40 роти штабних машин 2БЗ в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «догана» та притягнення його до повної матеріальної відповідальності у розмірі 23  612,49 грн.
Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року вказаний позов було залишено без руху.
Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 21траня 2020 року - адміністративний позов ОСОБА_1 – повернуто позивачу. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Попов Р.М. 29.05.2020 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної ухвали було порушено норми процесуального права та просив скасувати ухвалу судді Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року та направити справу для продовження її розгляду по суті.
04.06.2020 року матеріали даної справи, разом із вказаною вище апеляційною скаргою, надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.  
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020р. відрито апеляційне провадження по даній справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши оскаржувану ухвалу суду 1-ї інстанції, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність належних підстав для її задоволення.
Так, розглядаючи матеріали справи та приймаючи спірну ухвалу від 21.05.2020р. про повернення адміністративного позову ОСОБА_1 , суддя окружного суду виходив з того, що позивач без поважних причин пропустив встановлений процесуальним законом строк на оскарження наказу командира в/ч №756 від 26.12.2019р. 
Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх необґрунтованими та передчасними, з огляду на наступне.
Як слідує зі змісту положень ч.ч.1,2 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6-місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
А згідно із ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, відповідно до вимог ч.5 ст.122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно з п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Відповідно до ст.88 Дисциплінарного статут Збройних Сил України військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.
Згідно з п.3 Розділу 6 Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 року за №1503/31371, якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.
Разом з тим, відповідно до положень ч.ч.1,3,4 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом 10-ти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Також, при цьому необхідно одночасно вказати, що дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. 
Так, процесуальний закон визначає, що «строк звернення до адміністративного суду» - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.
При чому, днем, коли особа дізналась про порушення свого права, - є день, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про рішення, дію чи бездіяльність відповідача (суб`єкта владних повноважень), внаслідок яких відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.
Так, як встановлено з матеріалів справи судом 2-ї інстанції, позивач фактично оскаржує наказ №756 від 26.12.2019 року про підсумки службового розслідування по факту нестачі військового майна – тосолу А40 роти штабних машин 2БЗ в частині що його стосується, яким на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «догани» та притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі 23 612,49 грн.
Як  вбачається з матеріалів справи, заяви про поновлення строку звернення, змісту адміністративного позову та спірної ухвали судді окружного суду, копію оскарженого наказу від 26.12.2019 року позивач фактично не отримував та ознайомлений з цим наказом під розписку не був.
Доказів зворотного, в матеріалах справи не міститься.
Крім того, як вбачається з пояснень позивача, з актом службового розслідування від 20.12.2019 року він був ознайомився під підпис лише 28.12.2019 року, і саме цю дату фактично використовує суддя окружного суду, як підставу для прийняття ним спірної ухвали від 21.05.2020 року.
Проте, судова колегія зазначає, що ознайомлення позивача з цим актом службового розслідування від 20.12.2019 року не є беззаперечним доказом факту ознайомлення його із спірним наказом від 26.12.2019 року, оскільки ці обидва документи є різними по суті, до того ж, акт службового розслідування в даному випадку не оскаржується.
Окрім того, при цьому також слід звернути увагу й на той факт, що як встановлено судовою колегією з матеріалів справи та вбачається з заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до адміністративного суду, після ознайомлення 28.12.2019 року з актом службового розслідування від 20.12.2019 року ОСОБА_1 не був ознайомлений з наказом від 26.12.2019 року та у нього не було достатніх підстав вважати, що його права порушені.
Однак, як вбачається з пояснень представника позивача, ОСОБА_1 встановив факт порушення своїх права лише тільки 03.04.2020 року, т.б. коли отримав поштою відповідь (разом із оскаржуваним наказом від 26.12.2019р.) на адвокатський запит. 
Отже, враховуючи вищевказані обставини, судовою колегією беззаперечно встановлено, що позивач, дізнавшись про наявність спірного наказу від 26.12.2019 року після отримання поштою відповіді на адвокатський запит – 03.04.2020р., реально звернувся до окружного суду із даним позовом про його скасування по пошті – 07.04.2020 року, т.б. у передбачений законом місячний строк, встановлений для звернення до адміністративного суду із цими позовними вимогами. 
Таким чином, за вказаних обставин, судова колегія дійшла висновку, що позивачем, в даному випадку, не було пропущено строк звернення до суду із даними позовними вимогами, в зв`язку із чим, у суду 1-ї інстанції, відповідно, не було достатніх і беззаперечних підстав для повернення цього адміністративного позову.
До того ж, при прийнятті остаточного рішення по даній апеляційній скарзі, судова колегія також вважає за необхідне зазначити й про те, що відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (ратифікована 11.09.1997р.), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом - тобто право на доступ до суду.
Так, у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950р., ратифікована Законом України від 17.07.1997р. №475/97), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення». 
А у справі «Bellet v. Frаnсе» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких - є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Отже, як свідчить позиція ЕСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Також, слід зазначити й про те, що аналогічні положення фактично містяться і в ч.ч.1,6 ст.5 КАС України, зі змісту яких слідує, що кожна особа має паво в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. При цьому, відмова від права на звернення до суду є недійсною. 
Аналогічні положення з цього приводу містяться і в ст.55 Конституції України, якою, в свою чергу,  передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Окрім того, суд звертає увагу й на те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, на підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку  про те, що оскаржувана ухвала судді окружного суду від 21.05.2020 року про повернення адміністративного позову ОСОБА_1 з підстав пропуску ним встановлених законом строків є необґрунтованою, передчасною та підлягає скасуванню.
Відповідно до ст.320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Отже, на підставі вищезазначеного, судова колегія дійшла висновку про порушення судом 1-ї інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, а тому, відповідно до ст.320 КАС України, дане судове рішення (ухвала) підлягає скасуванню, а матеріали справи - направленню до того ж суду для продовження розгляду по суті. 
Керуючись ст.ст.308, 309, 311, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, – 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу судді Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року – скасувати та направити дану справу №420/3108/20 до суду 1-ї інстанції - для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови виготовлено 16.12.2020р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                                                Ю.В. Осіпов

Судді:                                                                                              І.П. Косцова

                                                                                                              В.О. Скрипченко