ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/8557/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  29 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів – Мельничука В.П., Оксененка О.М, при  секретарі – Рейтаровській О.С., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги    ОСОБА_1 , Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати пункт 47 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.03.2019 року №32;
- зобов`язати Міністерство оборони України протягом місяця з дня набрання законної сили рішення суду призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2018 року, відповідно до   Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідачем безпідставно відмовлено йому у призначені одноразової грошової допомоги, оскільки застосування   статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»   пов`язується не з фактом звільнення особи зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце у період проходження військової ї служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано пункт 47 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 15.03.2019 року №32.
Зобов`язано      Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 30-місячного грошового забезпечення за останньою посадою.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції сторонами подано апеляційні скарги.
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати згадане рішення в частині відмовлених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі
Зокрема, позивач наголошує, що має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до абзацу 3 підпункту 2 пункту 6 Порядку №975, в якій зазначено, що у разі встановлення другої групи інвалідності одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, що також підтверджується висновком Київського міського військового комісаріату.
Міністерство оборони України в апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати згадане рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідач стверджує, що під час військової служби позивача виплата одноразової грошової допомоги не була передбачена, в свою чергу позивач підлягав державному обов`язковому особистому страхуванню на підставі статті 16 Закону від 20.12.1991 №2011-ХІІ в редакції, що діяла на момент звільнення позивача з військової служби.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що у полковника військової частини НОМЕР_1 центру забезпечення реалізації договорів ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про хворобу №1543 від 29.08.1994 року, діагностовано захворювання, отримане у період проходження військової служби.
Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0076494 від 24.12.2013 року, ОСОБА_1 з 26.11.2013 року встановлено ІІ групу інвалідності (причина інвалідності: захворювання, так, отримані у період проходження військової служби).
11.12.2018 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, в якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із інвалідністю ІІ групи, настання якої пов`язано з захворюванням, отриманим у період проходження військової служби.
Листом №ВСЗ/3075 від 14.12.2018 року Київським міський військовий комісаріат вказану заяву разом з іншими матеріалами направлено на адресу Міністерства оборони України. У зазначеному листі КМВК вказав, що ОСОБА_1 має право на отримання зазначеної грошової допомоги у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату 01.01.2018.
Розглянувши подані документи, Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, дійшла висновку про відмову у призначенні полковнику ОСОБА_1 , якого 01.10.1994 року звільнено з військової служби та 26.11.2013 року під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, одноразової грошової допомоги. 
Відповідно до копії витягу з протоколу засідання комісії №32 від 15.03.2019 року вказане рішення мотивоване тим, що заявник звільнений з військової служби до набуття чинності   Закону України від 04.04.2006 року №3597-IV   «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлено до 01.01.2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Частиною другою   статті 19 Конституції України   передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених   Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Частиною 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-XII   (далі - Закон № 2011-ХІІ) (у редакції що діяла на момент звернення позивача із заявою про призначення та виплати одноразової грошової допомоги) передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
За приписами пункту 5 частини 2   статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Частинами 2, 9 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ визначено, що у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Так,   постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі- Порядок № 975).
В силу пункту 2 зазначеної постанови, особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією   постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: 
- допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених   постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених   постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених   постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. № 1331; 
- допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:      разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на момент встановлення інвалідності, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги.
Разом з тим, застосування   статті 16 Закону № 2011-ХІІ   пов`язується законодавцем не з фактом звільнення зі служби, а з часом встановлення особі інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення зі служби.
Таким чином, законодавством України (чинним на момент звернення позивача) передбачено, що одноразова грошова допомога, у разі коли право на її отримання виникло до набрання чинності Порядком № 975, і така допомога не була призначена, вона призначається у порядку, який діяв у день виникнення у особи права на одноразову грошову допомогу.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 26.09.2018 року у справі № 711/6129/17, та від 29.10.2018 року у справі № 820/2504/18.
Відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0076494 від 24.12.2013 другу групу інвалідності позивачу було встановлено з 26.11.2013 року.
Отже, днем виникнення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги є 26.11.2013 року. При цьому, на день виникнення права на отримання такої допомоги діяв Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 (далі – Порядок №499).
Згідно з пп. 2 п. 2 Порядку №499 (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності), військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби одноразова грошова допомога інвалідам ІІ групи виплачується у розмірі 30-місячного грошового забезпечення.
За такого правового регулювання та обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про безпідставність відмови Міністерства оборони України у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.
Доводи апеляційних скарг висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального права.
За правилами   ст. 316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями   315,   316,   321,   322,   325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та в силу пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий                    суддя                                        І.О.Лічевецький

суддя                                        В.П.Мельничук

суддя                                        О.М.Оксененко