Справа № 344/5437/17 
Провадження № 22-ц/4808/1170/20 
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
               головуючої                        Пнівчук О.В.
               суддів:                        Мелінишин Г.П., Томин О.О.
       з участю секретаря         Капущак С.В.,        
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 07 грудня 2017 року, в складі судді Пастернак І.А., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно,
в с т а н о в и в :
У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом.
Позовні вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько – ОСОБА_3 , якому належала 71/100 ідеальної частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . 13 січня 2016 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Дмитрук С.Д., зареєстрований в реєстрі №6-11, яким заповів все своє майно ОСОБА_2 . У зв`язку із смертю спадкодавця відкрилась спадщина на 71/100 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Нотаріусом 06 грудня 2017 року листом № 3469 відмовлено в оформленні спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю у спадкоємця оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно. Позивач посилався на те, що в ОСОБА_3 є дочка, якій належать обов`язкова частка після смерті батька.
Позивач просив визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом, а саме на 497/800 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку під літ. А, загальною площею 125,4 кв. м, житловою площею 86,3 кв. м; сараю під літ. Б, площею 18,1 кв. м; вбиральні під літ. Б, площею 1,0 кв. м; літньої кухні під літ. В, площею 27,2 кв. м.; гаражу під літ. Г, площею 24,0 кв. м; літньої кухні під літ. Д, площею 43,1 кв. м; погребу під літ. Ж, площею 15,2 кв. м; огорожі № 1; огорожі № 2.
Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 07 грудня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 497/800 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку (А), загальною площею 125,4 кв. м, житловою площею 86,3 кв. м; сараю (Б), площею 18,1 кв. м; вбиральні (Б), площею 1,0 кв. м; літньої кухні (В), площею 27,2 кв. м; гаражу (Г), площею 24,0 кв. м; літньої кухні (Д), площею 43,1 кв. м; погребу (Ж), площею 15,2 кв. м; огорожі № 1; огорожі № 2 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 25 липня 2019 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 07 грудня 2017 року по даній справі залишено без задоволення.
Не погоджуючись із рішенням суду, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Вказував, що  житлове приміщення було переобладнане, внаслідок чого змінилась площа та характеристика домоволодіння в цілому. 24 червня 1985 року між померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проведено перерозподіл часток у домоволодінні внаслідок чого її частка становила 59/100 будинковолодіння, а частка померлого 41/100, що підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи та довідкою інженера з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_5 від 15 серпня 2019 року. Пізніше нею зареєстровано 59/100 часток на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з господарськими спорудами, що підтверджує витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22 серпня 2019 року №178424233. Таким чином, спадкова маса після смерті ОСОБА_3 складається із частки домоволодіння з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 в розмірі 41/100. Тому саме з цієї частки необхідно розраховувати частку ОСОБА_2 як спадкоємця ОСОБА_3 за заповітом, так і її обов`язкової частки в спадщині. Крім того, при розрахунку частки не могли бути поділені збудовані, але не введені в експлуатацію площі сараю 15,1 м.кв., літньої кухні 27,2 м.кв., гаражу 24,0 м.кв. та гараж, який здано в експлуатацію в червні 2019 року.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 задоволено. Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 07 грудня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення.
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, а саме на 497/800 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 41/100 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: літ. А з: 1/2 коридору 1-3 пл. 7.8 м. кв., житлова 1-6 пл. 20,7 м. кв., житлова 1-7 пл.13,4 м. кв., 1/2 підвалу І пл. 7,9 м. кв./2, 1/2 веранди 1-1 пл. 5,4 м. кв/2, котельня 1-2 пл. 5,7 м. кв., з надвірних будівель 1/2 літньої кухні літ. Б, 1/2 вбиральні літ. б. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 59/100 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: літ. А: 1/2 коридору 1-3 пл.7.8 м. кв./2, 1/2 кухня 1-4 пл. 12.3 м. кв., житлова 1-5 пл. 19.0 м. кв., 1/2 підвалу 1 пл. 7,9 м. кв./2, 1/2 веранди 1-1 пл. 5.4 м. кв./2, на мезоніні житлова 1-8 пл. 9.2 м. кв., житлова 1-9 пл. 14.9 м. кв., житлова 1-10 пл. 9.1 м. кв., з надвірних будівель 1/2 літньої кухні літ. Б, вбиральня літ. Б.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянтки ОСОБА_1 - ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.
Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 заперечив вимоги апеляційної скарги щодо зміни ідеальних часток співвласників спірного будинковолодіння, та визнав, що гараж побудовано ОСОБА_1 за власні кошти і такий не слід включати до спадкової маси після смерті ОСОБА_3 . 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Судове рішення ухвалене судом першої інстанції не в повній мірі відповідає вищезазначеним вимогам. 
Задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що позивач являється спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , якому належала 71/100 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , однак через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно не може оформити право на спадщину, а тому з врахуванням обов`язкової частки ОСОБА_1 на спадкове майно, вимоги позивача про визнання за ним права власності на 497/800 часток зазначеного домоволодіння в порядку спадкування є обґрунтованими.
З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 .
Згідно заповіту від 13 січня 2016 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Дмитрук С. Д., зареєстрованого в реєстрі за № 6-11, ОСОБА_3 на випадок його смерті зробив розпорядження на все належне йому майно, де б воно не було та з чого би воно не складалося і взагалі все те, що йому належатиме і на що він за законом матиме право, заповів сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок від 13 серпня 1979 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право власності на жилий будинок було видано на підставі рішення виконкому Івано-Франківської міської ради від 31 липня 1979 року № 384. 
04 червня 1980 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 укладено договір дарування, на підставі якого ОСОБА_3 подарував дочці ОСОБА_8 29/100 частини будинку з відповідною частиною господарських будівель. Дане право власності було зареєстровано в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ».
Відповідно до копії Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №19030887 від 31 травня 2008 року, ОСОБА_3 являється власником 71/100 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; власником 29/100 частки вказаного домоволодіння є ОСОБА_8 .
Відповідно до копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , складається з: житлового будинку (А), загальною площею 125,4 кв. м, житловою площею 86,3 кв. м; сараю (Б), площею 18,1 кв. м; вбиральні (Б), площею 1,0 кв. м; літньої кухні (В), площею 27,2 кв. м; гаражу (Г), площею 24,0 кв. м; літньої кухні (Д), площею 43,1 кв. м; погрібу (Ж), площею 15,2 кв. м; огорожі № 1; огорожі № 2.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.
Листом нотаріуса № 3469 від 06 грудня 2017 року ОСОБА_2 відмовлено в оформленні спадщини після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю у спадкоємця оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно. 
Згідно вказаного листа встановлено, що у Першій Івано-Франківській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 826/2016 за заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 13 січня 2016 року державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори, згідно якого покійний ОСОБА_3 все належне йому майно заповів сину ОСОБА_2 
27 березня 2017 року до нотаріальної контори поступила нотаріально-посвідчена заява ОСОБА_1 (дочки покійного ОСОБА_3 ) про прийняття обов`язкової частки в спадковому майні після смерті ОСОБА_3 , оскільки вона є пенсіонером за віком (а.с.52).
Право ОСОБА_1 на обов`язкову частку в спадковому майні не заперечив також позивач у свої позовній заяві.
Відповідно до положень ст. 1216,1217,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).  Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Право на спадкування, згідно ст. 1233 ЦК України,  мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Частиною першою статті 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.
З огляду на те, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, то при вирішенні позову ОСОБА_2 , суду слід встановити об`єм спадкової маси.
Із поданого позивачем Витягу з реєстру права власності на нерухоме майно від 31.05.2008 року домоволодіння по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 – 71/100 частки та ОСОБА_8 – 29/100 часток. 
Відповідно до опису об`єкта до вказаного домоволодіння належать: житловий будинок (А), загальною площею 125,4 кв. м, житловою площею 86,3 кв. м; сарай (Б), площею 18,1 кв. м; вбиральня (Б), площею 1,0 кв. м; літня кухня (В), площею 27,2 кв. м; гараж (Г), площею 24,0 кв. м; літня кухня (Д), площею 43,1 кв. м; погреб (Ж), площею 15,2 кв. м; огорожа № 1; огорожа № 2.
Будь-яких інших доказів щодо зміни часток у праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на вказане домоволодіння матеріали справи не містять.
В апеляційній скарзі на рішення суду представник апелянтки посилався на те, що житлове приміщення було переобладнане, внаслідок чого змінилась площа та характеристика домоволодіння в цілому, а 24 червня 1985 року між померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проведено перерозподіл часток у домоволодінні внаслідок чого її частка становила 59/100 будинковолодіння, а частка померлого АДРЕСА_2 , що підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи та довідкою інженера з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_5 від 15 серпня 2019 року. 
Апеляційним судом за клопотанням представника позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_7 витребувано з обласного комунального підприємства «Івано-Франківське бюро технічної інвентаризації» матеріали інвентаризаційної справи на домоволодіння АДРЕСА_1 .
Встановлено, що до головного архітектора міста із заявами про надання дозволу розширити житлову площу по АДРЕСА_1 зверталися обидва його співвласники ОСОБА_3 18.10.1983 року та ОСОБА_1 01.12.1983 року.
Разом з тим в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні докази того, що ОСОБА_3 надавав згоду ОСОБА_1 на переобладнання виключно нею приміщення горища (мезоніну).
Згідно рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 08.02.1984 року, п. 22, ОСОБА_1 дозволено ввести до складу будинковолодіння літню кухню площею до 10 кв.м. і переобладнати частину горища під житлове приміщення по АДРЕСА_1 (житлова площа належної їй частини будинку не повинна перевищувати 60.0 кв.м.) Зобов`язано ОСОБА_1 виготовити проект переобладнання частини горища та погодити його з міським управлінням в справах будівництва та архітектури.
Разом з тим, доказів виготовлення ОСОБА_1 проекту переобладнання частини горища та його погодження з міським управлінням в справах будівництва та архітектури матеріали справи не містять.
Із досліджених матеріалів даної інвентаризаційної справи встановлено, що ОСОБА_1 у 1985 році зверталася в Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації із заявою, в якій просила провести зміни у зв`язку з перебудовою частини горища під житло та перерахунку ідеальних часток в домоволодінні, наявний також розрахунок ідеальних часток в домоволодінні від 24.08.1985 року, відповідно до якого частка ОСОБА_1 становила 59/100 будинковолодіння, а частка ОСОБА_3 41/100, однак матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 надавав свою згоду на такий перерахунок ідеальних часток, крім того такий перерахунок у встановленому законом порядку не затверджений, рішення про зміну ідеальних часток співвласників домоволодіння не приймалося.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо зміни ідеальних часток співвласників спірного домоволодіння не знайшли свого підтвердження.
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні позову суд правильно виходив із того, що позивач у порядку спадкування за заповітом має право на спадкове майно, а саме на 71/100 часток домоволодіння належних спадкодавцю ОСОБА_3 на праві власності з урахуванням обов`язкової частки відповідачки ОСОБА_1 у спадщині.
Встановлено, що 13.03.1985 року ОСОБА_1 зверталася із заявою до головного архітектора міста із заявою про надання їй дозволу на будівництво гаража для зберігання автомобіля, який належить її чоловіку при будинковолодінні по АДРЕСА_1 . На вказаній заяві наявна письмова згода ОСОБА_3 на будівництво гаража (інвентаризаційна справа а.с. 167). У засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_7 визнав, що гараж побудовано відповідачкою ОСОБА_1 і такий не повинен входити до спадкової маси після смерті ОСОБА_3 .
Відповідно до положень ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції з урахуванням вищенаведеного підлягає зміні. За позивачем слід визнати право власності на 497/800 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті за виключенням гаража, який побудовано відповідачкою ОСОБА_1 за згодою ОСОБА_3 за власні кошти. При визначенні права власності на житловий будинок слід виходити із площі вказаного будинку, не враховуючи здійсненої перебудови мезоніну (горища), яка у встановленому законом порядку її співвласниками не введена в експлуатацію. 
Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, технічного паспорта та експлікації приміщень від 12.03.21018 року – за ОСОБА_2 слід визнати в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , право власності на 497/800 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: 
житлового будинку (А), загальною площею 125,4 кв. м, житловою площею 72,90 кв.м.; до якого входять наступні приміщення: у підвалі – комора площею 7,9кв. м, на першому поверсі - веранда площею 5,4 кв. м, санвузол площею 5,7 кв.м., коридор площею 7,8 кв.м., кухня площею 12,3 кв.м., житлова кімната площею 13,4 кв.м., житлова кімната площею 20,7 кв.м., житлова кімната площею 19,0 кв.м., на мезоніні житлова кімната площею 9,2 кв.м, житлова кімната площею 14,9 кв.м, , житлова кімната площею 9,1 кв.м; 
сараю (Б), площею 18,1 кв.м; вбиральні (Б), площею 1,0 кв.м; літньої кухні (В), площею 27,2 кв.м; літньої кухні (Д), площею 43,1 кв.м; погрібу (Ж), площею 15,2 кв.м; огорожі № 1; огорожі № 2.
Всього загальна вартість нерухомого майна 172205 грн.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні з позовом до суду оплатив судовий збір у розмірі 640 грн, при цьому просив визнати право власності на спадкове майно вартістю 106767 грн (497/800 від загальної вартості нерухомого майна 172 205 грн). Таким чином, відповідно до Закону України «Про судовий збір» до оплати підлягав судовий збір у розмірі 1067 грн (1% від ціни позову), оскільки позивач сплатив судовий збір у сумі 640 грн, то з нього слід стягнути суму недоплаченого судового збору у розмірі 427 грн. 
Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України судове рішення слід змінити в частині опису нерухомого майна, на яке має позивач в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Івано-Франківського міського суду від 07 грудня 2020 року змінити, виклавши його в наступній редакції.
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 497/800 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: 
- житлового будинку (А), загальною площею 125,4 кв. м, житловою площею 72,90 кв.м; до якого входять наступні приміщення: у підвалі – комора площею 7,9 кв. м, на першому поверсі - веранда площею 5,4кв. м, санвузол площею 5,7 кв. м, коридор площею 7,8 кв.м, кухня площею 12,3 кв.м, житлова кімната площею 13,4 кв.м, житлова кімната площею 20,7 кв.м, житлова кімната площею 19,0 кв.м, на мезоніні житлова кімната площею 9,2 кв.м, житлова кімната площею 14,9 кв.м, , житлова кімната площею 9,1 кв.м;
- сараю (Б), площею 18,1 кв.м;
- вбиральні (Б), площею 1,0 кв.м; 
- літньої кухні (В), площею 27,2 кв.м; 
- літньої кухні (Д), площею 43,1 кв.м; 
- погрібу (Ж), площею 15,2 кв.м; 
- огорожі № 1; 
- огорожі № 2.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ) в дохід держави 427 грн недоплаченого судового збору за подання позовної заяви.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 30 грудня 2020 року.

Головуюча                                                         О.В. Пнівчук
Судді:                                                                Г.П. Мелінишин
                                                                       О.О. Томин