Справа № 303/45/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        09 грудня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        БИСАГИ Т.Ю., СОБОСЛОЯ Г.Г.
при секретарі                                КУХТІ М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 303/45/20 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 5 березня 2020 року, повний текст якого складено 5 березня 2020 року, головуюча суддя Курах Л.В., -

встановив:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» 26.12.2019 пред`явило до ОСОБА_1 зазначений позов мотивуючи таким.
20.02.2015  ОСОБА_1  звернувся до банку з метою отримання банківських послуг і на підставі підписаної цього дня заяви отримав кредит у розмірі 15000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Сторони за правилами договору приєднання уклали кредитний договір, умови якого зафіксовані в Умовах і Правилах надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору і з якими відповідач був ознайомлений, що підтверджується його підписом в анкеті-заяві. Відносини між банком і клієнтом можуть регулюватися як шляхом підписання окремих документів, так і шляхом обміну інформацією іншими засобами (через вебсайт банку www.privatbank.ua, sms-повідомлення). Підписання цих Умов і Правил позичальником не вимагається.
Відповідач отримав кредитні кошти, користувався картковим рахунком, що підтверджує наявність кредитних правовідносин між сторонами. Погашення заборгованості за кредитним договором позичальник повинен був здійснювати шляхом щомісячних платежів у розмірі не менше визначеного відповідно до п. 1.1.1.60. договору мінімального обов`язкового платежу.
Користуючись своїм правом, передбаченим п.п. 1.1.1.67., 1.1.5.1., 1.1.5.2. та іншими положеннями договору, банк з 01.09.2014 запровадив відсоткову ставку за кредитом у розмірі 34,8% річних, з 01.04.2015 – у розмірі 43,2% річних. Відповідно до п. 2.1.1.2.12. договору, з 01.04.2019 в разі порушення зобов`язань із повернення кредиту, сплати процентів, неустойки, інших зобов`язань, починаючи зі 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта він зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість за кредитом та процентами від суми неповерненого у строк кредиту, які згідно зі ст. 625 ч. 2 ЦК України встановлюються у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна Gold».
В силу положень ст. 1050 ч. 2 ЦПК України, п.п. 2.1.1.2.9., 2.1.1.2.11., 2.1.1.3.5. договору, в разі невиконання боржником своїх зобов`язань за договором банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту та сплати всього належного за договором, включно з підвищеними процентами та неустойкою.
Пунктом 1.1.6.1. договору передбачено, що він діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, а якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк.
До позову банк додає витяг з Умов і Правил лише щодо відкриття та обслуговування кредитного рахунку, оскільки взагалі в умови та правила надання банківських послуг включаються всі умови щодо всіх послуг та продуктів, що надаються позивачем (кредити, депозити, еквайринг, інкасація тощо).
Банк свої зобов`язання за договором виконав, надав кредитні кошти, а відповідач свої порушив і спричинив виникнення боргу, який станом на 28.11.2019 склав 26431,77 грн, із яких заборгованість: за кредитом – 16870,27 грн, у тому числі, заборгованість за простроченим тілом кредиту – 16850,27 грн, за процентами – 2288,24 грн (заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України), пеня – 5538,41 грн, 500,00 грн фіксованої частини штрафу і 1234,85 грн процентної складової штрафу.
Посилаючись на ці обставини, на порядок виконання договірних зобов`язань та на передбачене договором і нормами ЦК України право банку достроково вимагати повернення всього заборгованого, банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 20.02.2015 у розмірі 26431,77 грн та покласти на нього судові витрати.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05.03.2020 позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором від 20.02.2015 без номера у розмірі 20,00 грн, судовий збір у розмірі 2102,00 грн віднесено за рахунок позивача.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не були виконані передбачені законом правила укладення кредитного договору, доказів погодження сторонами істотних умов договору по суті в справі немає, права відповідача як споживача фінансових послуг не були дотримані, тому на користь банку можуть бути стягнуті лише фактично отримані від нього відповідачем кошти.

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» оскаржив рішення суду в частині відмови в позові як незаконне та необґрунтоване. Доводи скарги зводяться до таких.
Суд порушив принципи змагальності цивільного процесу, об`єктивності на неупередженості, оскільки не маючи заперечень відповідача проти позову та не посилаючись на докази, які були б надані відповідачем, відмовив у вимогах про стягнення на користь банку заборгованих суми кредиту, процентів і неустойки не давши оцінки фактам справи, а спираючись лише на судову практику Верховного Суду (висновки у справі № 342/180/17), яка не є доказовою базою в справі.
Крім того, відповідна правова позиція Верховного Суду була висловлена за інших фактичних обставин справи, тому не могла застосовуватися в спірних відносинах, у яких сторони в належній формі уклали кредитний договір, погодили його істотні умови щодо суми кредиту, процентів, неустойки і цей договір, як і факт його укладення позичальником не оспорювалися. Підписавши анкету-заяву позичальник висловив свою згоду з умовами договору, що укладався за правилами договору приєднання.
Банк обґрунтовано просив стягнути заборгованість за сумою кредиту в розмірі 16850,27 грн, проте, суд стягнув лише 20,00 грн такої заборгованості. Тим часом, у справі є докази щодо руху коштів за кредитним договором, зокрема, банківська виписка. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, суд першої інстанції не мав підстав відмовляти в стягненні частини заборгованості за сумою кредиту.
Згідно із судовою практикою Верховного Суду, саме по собі посилання на неознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин, умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору і підпис під ними не потрібен.
Відповідно до закону користування кредитними коштами є платним, такою платою за кредит є проценти, а в разі прострочення позичальником грошового зобов`язання банк справі нараховувати й проценти відповідно до ст. 625 ЦК України. Відмова суду в стягненні нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України процентів безпідставна.
За умовами кредитного договору позивач обґрунтовано вимагав із позичальника неустойку (пеню, штраф).
Позивач просить рішення суду скасувати в частині відмови в позові та задовольнити вимоги про стягнення процентів і неустойки.

У відзиві на апеляцію відповідач ОСОБА_1 вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін. Зазначає, зокрема, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові, правильно застосував правову позицію Верховного Суду зі спірного питання, оскільки за відсутності доказів про належне погодження сторонами умов договору підстав для стягнення зі споживача фінансових послуг процентів і неустойки за договором немає. 

Заслухавши доповідь судді, представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» Дурдинець Р.Ю., яка апеляцію підтримала, розглянувши відповідно до ст. 372 ч. 2 ЦПК України справу у відсутність відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України щодо кредитних зобов`язань та у відповідній частині законодавством про захист прав споживачів у редакції, що була чинною на час їх виникнення. Враховуючи положення, зокрема, ст. 42 Конституції України, ст. 4 ч. 1 п. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 10 ч. 1, ст. 12 ч. 3, ст. 13 ч. 1, ст. 263 ч.ч. 1, 5, ст. 367 ч.ч. 1, 4 ЦПК України та беручи до уваги, що позов пред`являвся з підстав, які згідно з позицією позивача надавали йому право нарахувати та вимагати стягнення боргу за кредитом і процентами, а також неустойки та обґрунтовувався відповідним чином, наявність у позивача відповідної правової підстави для нарахування зазначених платежів і для стягнення коштів, правильність застосування норм матеріального права підлягають перевірці судом під час розв`язання спору безвідносно до того, чи є з цього приводу заперечення або інші доводи.

У справі встановлені такі факти, обставини та відповідні їм правовідносини.

20.02.2015 ОСОБА_1 заповнив у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» бланк Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 17).

Анкета-заява містить ідентифікуючі дані щодо ОСОБА_1 , у цій заяві відсутні будь-яка інформація про умови кредитування, а в полі заяви щодо видів (типів) платіжних карток відсутні відмітки про бажання відповідача оформити на своє ім`я жодну з карток відповідного виду (типу): карта «Універсальна»; карта для виплат; карта класу «Gold»; преміальна карта; ідентифікація з паспортом, як відсутні й дані про розмір кредитного ліміту в полі: «Бажаний кредитний ліміт за платіжною картою «Універсальна»/класу «Gold».

В Анкеті-заяві також міститься текст такого змісту: «Я згоден (-на) з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між мною і банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (-лась) з договором про надання банківських послуг до його укладання і згоден (-на) з його умовами. Примірник договору про надання банківських послуг згоден (-на) отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. … ознайомлений (-а) і згоден (-а) з Умовами та Правилами надання послуги «Скарбничка» і згоден (-на) на оформлення даної послуги … Умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту мені роз`яснені і зрозумілі, пам`ятка про умови кредитування мною отримана.».

Анкету-заяву підписано працівником банку і відповідачем 20.02.2015.

До позовної заяви позивач додав «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»» (а.с. 18), що містить одночасно такі умови кредитування:

«Універсальна, 30 днів пільгового періоду» зокрема:
базова процентна ставка – 3,0% на місяць; розмір щомісячних платежів – 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості – ПЕНЯ = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка за договором)/30 – нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30,00 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50,00 грн; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань – 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій;
до цих умов міститься примітка такого змісту: «з 01.01.2013 всі карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» переведені на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»;

«Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зокрема:
базова процентна ставка – 2,5% на місяць, за тратами, здійсненими з 01.09.2014 – 2,9%, за тратами, здійсненими з 01.04.2015 – 3,6%; розмір щомісячних платежів – 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 – 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів – до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості – ПЕНЯ = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн; ПЕНЯ = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн другий місяць поспіль і більше; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань – 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій;

«Універсальна Contract» зокрема:
базова процентна ставка – 1,7% на місяць; розмір щомісячних платежів – 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 – 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів – до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості; щомісячна комісія за кредитне обслуговування карти – 15,00 грн; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості – ПЕНЯ = 0,0001% від заборгованості, але не менше 50,00 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань – 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій;
до цих умов міститься примітка такого змісту: «з 01.09.2014 проводиться зміна тарифного плану «Універсальна Contract» на «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» або «Універсальна Gold»;

«Універсальна Gold» зокрема:
базова процентна ставка – 2,5% на місяць, з 01.04.2013 – 2,3%, за тратами, здійсненими з 01.09.2014 – 2,7%, за тратами, здійсненими з 01.04.2015 – 3,5%; розмір щомісячних платежів – 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 – 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів – до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості; щорічна комісія за обслуговування карти – 500,00 грн; з 01.06.2012 щомісячна комісія за обслуговування (з 01.04.2013 – членський внесок за участь в GoldКлубі) – 20,00 грн на місяць; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості – ПЕНЯ = 0,233% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн; ПЕНЯ = 0,233% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн другий місяць поспіль і більше; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань – 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.
до цих умов містяться примітки такого змісту: «з 01.09.2014 змінено процентну ставку по кредитним картам «Універсальна» та «Універсальна Голд» (зміну здійснено тільки для витрат, здійснених після 01.09.2014); з 01.04.2015 змінено тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та «Універсальна Голд», розмір процентної ставки, пені тощо.

На обґрунтування своїх вимог АТ КБ «ПриватБанк» надало суду витяг із Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: архів Умов та правил надання банківських послуг, розмішений на сайті https://privatbank.ua/terms/), який не містить даних про час формування та затвердження цих Умов і Правил (а.с. 19-35). Цими Умовами і Правилами встановлено, зокрема, що:
банк в особі Голови Правління Петра Крумханзла пропонує необмеженому колу осіб надання банківських послуг (далі Умови і Правила або Договір), публічний договір приєднання укладається в порядку, встановленому ст. 634 ЦК України (Преамбула Умов і Правил);
приєднання клієнта до Умов та Правил надання банківських послуг – приєднання клієнта на підставі ст. 634 ЦК України до запропонованого банком договору в цілому шляхом підписання відповідної Заяви про приєднання, яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг становлять договір банківського обслуговування (п. 1.1.1.58.);
кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) – розмір коштів, що надаються банком клієнту на строк, обумовлений у договорі, на умовах платності та зворотності (п. 1.1.1.38.);
якщо інше не зазначено у відповідному підрозділі Умов і Правил, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання клієнтом Заяви про приєднання; якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк (п. 1.1.6.1.);
термін позовної давності щодо вимог банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки – пені, штрафів, витрат банку складає 15 років, якщо інше не встановлено у відповідному підрозділі Умов і Правил, о регулює надання відповідної послуги (п. 1.1.6.4.);
умови пункту 2.1.1. «Кредитні картки» є новою редакцією цього підрозділу Умов і Правил та починають діяти для клієнта по чинним кредитам з моменту направлення їм повідомлення про зміну умов договору та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування» та цими Умовами і Правилами (Преамбула);
умови пункту 2.1.1. «Кредитні картки» Умов і Правил містять посилання на Закон України «Про споживче кредитування» (п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.3.1., 2.1.1.6.1. та ін.);
на підставі ст. 634 ЦК України Анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил … клієнт приєднується до цих Умов і Правил; Паспорт споживчого кредиту та Тарифи банку є невід`ємною частиною цього договору;
перелік кредитних карток, на які банк встановлює кредитні ліміти: карта «Універсальна», карта «Універсальна Gold», преміальні картки: Platinum, World Black Edition, Infinite, VISA Signature; цей перелік може змінюватися та доповнюватися на розсуд банку (п. 2.1.1.1.1.);
клієнт зобов`язаний вчасно здійснювати оплату банківських послуг відповідно до Тарифів банку, здійснювати погашення заборгованості у строки та в розмірах, визначених договором, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі на умовах, встановлених договором (п.п. 1.1.2.1.2., 2.1.1.2.1.);
мета кредиту – споживчі цілі; трати – це будь-які списання з кредитної картки клієнта, здійснені за рахунок наданого банком кредиту шляхом, зокрема, переказу коштів з рахунка клієнта і на сплату відсотків за користування кредитним коштами (п. 2.1.1.2.3.);
строк кредиту – 20 років (п. 2.1.1.2.4.);
розмір кредитного ліміту може бути змінений банком в односторонньому порядку як на збільшення, так і на зменшення на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта (п. 2.1.1.2.5.);
кредит надається шляхом встановлення банком кредитного ліміту на рахунку клієнта на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта… (п. 2.1.1.2.7.);
розмір кредиту, реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту на дату укладення договору, усі припущення, використані для обчислення процентної ставки, зазначені в Паспорті споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною договору (п. 2.1.1.2.8.);
за користування кредитом … клієнт сплачує банку фіксовану процентну ставку від суми трат, здійснених за рахунок кредиту; розмір відсотків залежить від виду картки та зазначений у Тарифах банку та Паспорті споживчого кредиту (п. 2.1.1.2.10.);
в разі прострочення зобов`язань за договором клієнт сплачує банку плату за користування кредитом у розмірі подвійної процентної ставки від суми трат, здійснених за рахунок кредиту (п. 2.1.1.2.11.);
в разі настання обставин, визначених п. 2.1.1.2.12. (порушення окремих зобов`язань клієнтом), клієнт зобов`язується, зокрема, починаючи зі 181-го дня з моменту порушення зобов`язань із погашення кредиту сплатити на користь банку заборгованість за кредитом, а також проценти від суми неповернутого кредиту, які відповідно до ст. 625 ч. 2 ЦК України встановлюються у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна Gold», 74,4% - для преміальних карток Platinum, World Black Edition, Infinite, VISA Signature (п. 2.1.1.2.12.);
погашення кредиту та процентів здійснюється клієнтом щомісяця, зокрема, в такому порядку:
клієнт доручає банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі, за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за договором… за умов наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта (договірне списання);
в разі, якщо у клієнта повністю використаний кредитний ліміт та/або в разі виникнення у клієнта прострочених зобов`язань за договором, доручення клієнта про договірне списання за рахунок кредитного ліміту не застосовується;
в разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими;
при цьому, сторони на підставі ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» узгодили, що доручаючи банку здійснити договірне списання на оплату відсотків за користування кредитом за рахунок кредитного ліміту клієнт використовує кредитні кошти на споживчу ціль, а саме – здійснює трату на оплату послуг банку за цим договором (п. 2.1.1.3.1.);
мінімальний обов`язковий платіж – розмір боргових зобов`язань, розрахованих у процентах від загальної заборгованості, які щомісяця повинен сплачувати клієнт протягом строку кредиту;
розмір мінімального обов`язкового платежу визначений Тарифами, залежить від виду картки та залежить від тривалості прострочення виконання зобов`язань клієнта за договором (п. 2.1.1.3.2.);
для карток «Універсальна», «Універсальна Gold» нарахування процентів здійснюється за методом «факт/факт», для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці та році;
для карток Platinum, World Black Edition, Infinite, VISA Signature нарахування процентів здійснюється за методом «факт/360», для розрахунку використовується фактична кількість днів у році, але умовно в році 360 днів (п. 2.1.1.3.3.);
сторони узгодили, що в разі порушення клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180 днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту; на 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання за договором у повному обсязі (п. 2.1.1.3.5.).

Закон України «Про споживче кредитування» був прийнятий 15.11.2016 і набрав чинності з 10.06.2017.

Наглядовою радою ПриватБанку ОСОБА_2 був призначений на посаду голови Правління банку 10.01.2018 (https://privatbank.ua/news/2018/1/10/257).

Розрахунок заборгованості позивач склав за договором б/н від 20.02.2015, де визначив борг відповідача станом на 28.11.2019 у розмірі 26431,77 грн, із яких заборгованість: за кредитом – 16870,27 грн, у тому числі, заборгованість за простроченим тілом кредиту – 16850,27 грн, за процентами – 2288,24 грн (заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України), пеня – 5538,41 грн, 500,00 грн фіксованої частини штрафу і 1234,85 грн процентної складової штрафу (а.с. 10-16). Розрахунок заборгованості розпочинається з 20.02.2015.

Через неналежну якість розрахунку заборгованості щодо відображення наведених у ньому даних апеляційному суду на підставі ухвали від 01.10.2020 був позивачем наданий належний примірник розрахунку.

Як випливає із зафіксованих у розрахунку заборгованості даних, позивач визначив борг за кредитом шляхом включення до тіла кредиту:
витрат, що здійснювалися відповідачем за рахунок наданих банком коштів,
процентів, що нараховувалися на суму кредиту,
часткового включення до тіла кредиту пені, яка нараховувалася у жовтні 2017 року, у серпні-вересні 2018 року та в лютому-вересні 2019 року.
При цьому:
нараховані проценти, а також нарахована пеня, що відображалася в колонці розрахунку «Пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн», послідовно додавалися до суми кредиту і на суму кредиту, що визначалася і збільшувалася в такий спосіб, так само послідовно нараховувалися проценти в кожному наступному розрахунковому місяці;
на визначену і щоразу збільшувану в такий спосіб заборгованість за сумою кредиту і процентами в разі порушення зобов`язань зі сплати на користь банку коштів нараховувалася пеня у визначені банком періоди;
у розрахунку зафіксована також пеня, що відображалася у колонках розрахунку «Нараховано пені за прострочене зобов`язання», «Сальдо за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання», «Загальне сальдо за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання» і «Нараховано пені за прострочене зобов`язання накопичувальним підсумком на звітню дату», ця пеня не додавалася до суми кредиту;
при визначенні остаточної заборгованості за сумою кредиту враховувалися кошти, що вносилися відповідачем на погашення заборгованості перед банком, відображені в помісячному обліку руху коштів.

За період з 20.02.2015 по 28.11.2019 за даними розрахунку заборгованості (з розбивкою по роках) зафіксовані такі нарахування:

за результатом розрахунків, що здійснювалися в період з 20.02.2015 по 31.08.2016 заборгованість відповідача перед банком станом на 31.08.2016 була відсутня;
оборот коштів із виникненням заборгованості на кінець кожного місяця починає фіксуватися з 01.09.2016;

витрати, що здійснювалися відповідачем за рахунок наданих банком коштів:
з 01.09.2016 по 31.12.2016 – 14156,68 грн;
з 01.01.2017 по 31.12.2017 – 15401,48 грн;
з 01.01.2018 по 31.12.2018 – 3425,09 грн;
з 01.01.2019 по 28.11.2019 – 190,00 грн,
разом – 33173,25 грн, що були включені до суми кредиту;

проценти, що нараховувалися на суму кредиту за ставками 3,6% на місяць, 3,5% на місяць, 7% на місяць:
з 01.11.2016 по 31.12.2016 – 300,33 грн;
з 01.01.2017 по 31.12.2017 – 4823,87 грн;
з 01.01.2018 по 31.12.2018 – 6546,98 грн;
з 01.01.2019 по 28.11.2019 – 5247,92 грн,
разом – 16919,10 грн, що були включені до суми кредиту;

пеня, яка нараховувалася у жовтні 2017 року, у серпні-вересні 2018 року та в лютому-вересні 2019 року і відображена в колонці розрахунку «Пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн»:
разом 950,00 грн, що були включені до суми кредиту;

таким чином, до суми кредиту були включені 51042,35 грн (33173,25 грн + 16919,10 грн + 950,00 грн);

з 01.06.2019 фіксується нарахування пені, що відображена у колонках розрахунку «Нараховано пені за прострочене зобов`язання», «Сальдо за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання», «Загальне сальдо за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання» і «Нараховано пені за прострочене зобов`язання накопичувальним підсумком на звітню дату»;
заборгованість за цією пенею станом на 28.11.2019 визначена в розмірі 5538,41 грн, який дає сума пені, зазначена в колонках «Загальне сальдо за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання» (1449,55 грн) і «Нараховано пені за прострочене зобов`язання накопичувальним підсумком на звітню дату» (4088,86 грн);
пеня в сумі 5538,41 грн не включалася до суми кредиту;

з 01.10.2019 фіксується нарахування відсотків на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, загальна сума таких відсотків станом на 28.11.2019 на прострочений кредит (16850,27 грн) визначена в розмірі 2288,24 грн;

погашення відповідачем заборгованості перед банком:
з 01.09.2016 по 31.12.2016 – 7087,01 грн;
з 01.01.2017 по 31.12.2017 – 14825,35 грн;
з 01.01.2018 по 31.12.2018 – 10112,07 грн;
з 01.01.2019 по 28.11.2019 – 2147,65 грн,
разом – 34172,08 грн.

На час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій у ній не було і немає доказів, які б фіксували видачу відповідачу платіжної картки з відповідними її реквізитами, зокрема, зі строком дії картки (строком кредитування). В Анкеті-заяві немає вказівки на дату отримання клієнтом платіжної картки, як відсутня і вказівка на конкретну картку, її реквізити. Не зазначив кредитну картку з відповідними реквізитами, днем видачі та строком її дії банк і в позовній заяві.

До апеляційної скарги позивач додав банківську виписку про рух коштів по рахунку клієнта ОСОБА_1 , при цьому, вказав, що це «виписка за договором б/н станом на 21.07.2020», тобто, виписка не співвідноситься з конкретним договором, укладеним клієнтом із банком у відповідну дату (а.с. 76-82).

Крім цього, апеляційному суду банк надав довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) теж без вказівки на дату укладення договору, в якій зазначено дату старту карткового рахунку – 21.07.2014 за карткою № НОМЕР_1 та встановлення/зміни кредитного ліміту: 20.02.2015 – 500,00 грн, 27.04.2015 – 20,00 грн, 14.12.2015 – 8000,00 грн, 11.02.2016 – 15000,00 грн, 08.11.2016 – 15000,00 грн, 20.08.2018 – 13980,00 грн, 27.09.2018 – 13000,00 грн, 13.05.2019 – 0,00 грн.

За даними банківської виписки:
кредитний ліміт у 500,00 грн був встановлений 20.02.2015 на картку з номером НОМЕР_2 , після чого фактичний оборот коштів фіксувався з 28.02.2015 за картками № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 ;
кредитний ліміт був знижений 27.04.2015 до 20,00 грн по картці № НОМЕР_1 ;
кредитний ліміт у 8000,00 грн був збільшений 14.12.2015 по картці № НОМЕР_2 ;
збільшення кредитного ліміту 11.02.2016 до 15000,00 грн у виписці не зафіксоване;
кредитний ліміт у 15000,00 грн був збільшений 08.11.201 по картці № НОМЕР_4 ;
зниження кредитного ліміту 20.08.2018 до 13980,00 грн у виписці не зафіксоване;
зниження кредитного ліміту 27.09.2018 до 13000,00 грн у виписці не зафіксоване;
зниження кредитного ліміту 13.05.2019 до 0,00 грн у виписці не зафіксоване;
перекази коштів здійснювалися також із карток з реквізитами: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 .

Інші дані щодо руху коштів та платіжних (кредитних) карток позивачем не надавалися.

Отже, у справі немає доказів видачі банком ОСОБА_1 кредитної картки в день, який позивач вважає датою укладення кредитного договору. Ключові дані та докази стосовно обставин, що пов`язуються з укладенням кредитного договору та власне виникненням і здійсненням з відповідного часу цивільних прав і обов`язків, які мають випливати з такого факту, у справі відсутні.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів, інших правочинів та інших юридичних фактів (ст. 11 ч. 1, ч. 2 п.п. 1, 4 ЦК України).

За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.ст. 598, 599 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ст. 631 ч.ч. 1, 4 ЦК України).

Сплата процентів за кредитом є істотною умовою договору, здійснюється у строки та на умовах, визначених договором (ст.ст. 536, 626, ст. 628 ч. 1, ст. 638 ч. 1, ст. 1048 ч. 1, ст. 1054 ЦК України).

Сторони в цивільних відносинах є юридично рівними, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою – п`ятою ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст.ст. 1, 2, ст. 13 ч. 6 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст.ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 622-625, 1050, 1054 ЦК України, цивільні права та обов`язки повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати (за відповідних умов – достроково) виконання порушеного зобов`язання; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в тому числі, вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки.

Поряд із цим, за змістом положень Конституції України, ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» (Закон № 1023-ХІІ) щодо укладання договору про споживчий кредит:
держава захищає права споживачів (ст. 42 Конституції України, ст. 4 ч. 1 п. 1 Закону № 1023-ХІІ);
договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 626 ч. 1, ст. 627 ЦК країни);
зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 628 ч. 1, ст. 634 ч. 1 ЦК України);
договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; проценти за кредитним договором, а також забезпечення зобов`язань за кредитними договором, зокрема, штрафом, пенею, які одночасно є видами цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язань, є істотними умовами кредитного договору, що випливають із його предмету, правової природи й суті відповідних правовідносин; недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню, за загальним правилом, недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення; споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі (ст.ст. 546, 548, 549, 550, ст. 638 ч. 1, ст.ст. 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 11 ч. 4 абз. 2, 3 Закону № 1023-XII));
кредитний договір укладається в письмовій формі, його зміст може бути зафіксований як в одному, так і в кількох документах, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий позичальнику (споживачеві), покладається на кредитодавця (ст. 207 ч.ч. 1, 2, ст. 208 ч. 1 п.п. 2, 4, ст. 639 ч.ч. 1, 2, ст. 1054, ст. 1055 ч. 1 ЦК України, ст. 11 ч. 1, ч. 4 абз. 1 Закону № 1023-XII);
кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним; якщо недійсність правочину встановлена законом (нікчемний правочин), визнання його судом недійсним не вимагається (ст. 215 ч. 2, ст. 218 ч. 1, ст. 1055 ч. 2 ЦК України).

Особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами та здійснює своє право на захист (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 12 ч. 1, ст. 13 ч. 3 ЦПК України); кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 12 ч.ч. 2, 3, ст. 13 ч. 1, ст.ст. 76-81 ЦПК України).

Наявність підстави для виникнення боргу, пред`явленого до стягнення, його розмір і обґрунтованість доказуються кредитором, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ст. 614 ч. 2, ст. 623 ч. 2 ЦК України).

Про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

У справі наявна лише складена працівником банку та підписана ОСОБА_1 . 20.02.2015 Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Пам`ятка клієнта у справі відсутня. «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»», по-перше, не підписаний ані позичальником, ані кредитором і не містить ніяких вихідних реквізитів, по-друге, цей текст містить окремі умови кредитування за чотирма варіантами видачі та обслуговування карт «Універсальна» (на день, який позивач визначає датою укладення договору, за трьома варіантами) і по суті не є Тарифами банку як такими, а Тарифи банку, які теж є обов`язковою складовою кредитного договору (п. 2.1.1.1.1. та інші положення Умов і Правил), не були додані до позовної заяви.

Зміст Анкети-заяви взагалі не свідчить про волевиявлення ОСОБА_1 саме на отримання кредиту: жоден варіант кредитної картки не відмічений, рівно як і не визначений розмір кредиту (кредитний ліміт), якщо йшлося саме про кредит. В Анкеті-заяві відсутня будь-яка інформація, що фіксувала б умови і параметри кредитування.

Надані позивачем суду Умови і Правила, положеннями яких обґрунтовуються пред`явлені до відповідача вимоги, із очевидністю не можуть бути тими, які мали бути надані споживачеві фінансових послуг для ознайомлення перед укладанням договору.

Так, вказані Умови і Правила та підписана ОСОБА_1 . Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку не узгоджуються між собою вже лиш щодо переліку документів, які складають договір: Пам`ятка клієнта в Анкеті-заяві та відсутність такої в наданій суду редакції Умов і Правил, де невід`ємною складовою частиною кредитного договору є, зокрема, Паспорт споживчого кредиту (п.п. 2.1.1.2.8., п. 2.1.1.2.10. та інші положення Умов і Правил). Паспорт споживчого кредиту в справі відсутній, доказів надання такого відповідачу, узгодження з ним умов надання банком коштів у справі немає.

Тим часом, якщо Умови і Правила визначають загальні умови, на яких будь-яка особа може укласти кредитний договір за правилами договору приєднання, то у Пам`ятці клієнта, а з відповідного часу – в Паспорті споживчого кредиту, поряд зі змістом Анкети-заяви, як це випливає Умов і Правил, визначаються індивідуальні умови кредитування конкретного позичальника, що можуть відрізнятися від загальних умов. Саме індивідуальні умови кредитування передбачають суму кредиту, процентну ставку за кредитом, розмір щомісячного платежу, комісії, умови відповідальності за порушення зобов`язань, вид карти, яка видається клієнту тощо.

Беручи до уваги зміст Анкети-заяви, Умов і Правил, Пам`ятка клієнта, Паспорт споживчого кредиту, Тарифи і Заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг є поряд із власне Умовами і Правилами невід`ємними складовими частинами кредитного договору, дійсні індивідуальні умови якого узгоджуються сторонами в цих документах. Такі складові кредитного договору не заперечуються по суті й позивачем, який надав суду відповідні документи, зі змісту яких випливає саме така сукупність документів, які складають кредитний договір. Зокрема, за відсутності Пам`ятки клієнта або Паспорта споживчого кредиту, Тарифів, як це має місце в справі, а також даних про тип (вид) кредитної картки, зважаючи на пов`язану з цими та іншими обставинами варіативність нарахування відсотків і пені згідно з Умовами і Правилами, не є можливим встановити дійсні умови кредитування в частині плати за кредит (процентів) на відповідний період, ставки і сплати підвищених процентів, конкретної відповідальності за порушення зобов`язання позичальником (пені) тощо.

Окрім цього, надані позивачем Умови і Правила не можуть слугувати доказом узгодження сторонами істотних умов кредитного договору, укладеного саме 20.02.2015, як на цьому наполягає позивач. Наявна редакція Умов і Правил у будь-якому разі не могла бути створена раніше, аніж набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», а головою Правління ПриватБанку був призначений ОСОБА_2 . Поза тим, час формування та затвердження цієї редакції Умов і Правил у ній не зазначений.

У справі немає ніяких доказів про обізнаність ОСОБА_1 з указаною редакцією Умов і Правил, про погодження з ним встановленим порядком відповідних умов користування наданими банком коштами з фіксацією цих умов у Пам`ятці клієнта чи в Паспорті споживчого кредиту. Позивач не надав суду доказів укладання з ОСОБА_1 договору саме на тих умовах, виходячи з яких пред`явив до нього вимогу про стягнення боргу.

Для пов`язування платіжних/кредитних карток, щодо руху коштів за якими наявні певні дані, з кредитним договором, якщо такий укладався 20.02.2015, немає належних підстав і доказів, на видачу конкретної картки (карток) в рамках такого договору позивач не посилався, в позовній заяві про це не вказував, дані про вид, час видачі, строки дії карток і т.ін. – відсутні. Понад те, у наданій позивачем апеляційному суду довідці щодо зміни умов кредитування вказано на старт карткового рахунку 21.07.2014 за карткою № НОМЕР_1 , тобто, більш ніж за півроку до дня, який позивач визначає датою укладення кредитного договору.

Із урахуванням наведеного, відповідач повинен був ясно, у передбаченій законом, у даному випадку – письмовій формі здійснити своє волевиявлення щодо укладання кредитного договору з індивідуальними умовами кредитування, а також, щодо радикального збільшення позовної давності порівняно з установленою законом, шляхом підписання відповідного документа (документів, за потреби – відповідних положень Умов і Правил), у якому (яких) такі умови зафіксовані (вищенаведені норми закону та ст. 203 ч.ч. 3, 4, ст. 205 ЦК України). Дотримання належної форми і порядку укладання договору є обов`язком саме кредитора – сторони, яка запропонувала укласти договір невизначеному колу осіб, розробила його умови (ст. 634, ст. 641 ч. 1 ЦК України).

Ці вимоги закону не були виконані. У справі немає жодного підписаного відповідачем документа, який би доводив факт узгодження з ним конкретних індивідуальних умов кредитування, передусім, суми кредиту, плати за кредит (проценти), строк кредитування, конкретні умови відповідальності за порушення зобов`язання (підвищені проценти, види і формули нарахування пені, штрафу). У справі немає й будь-яких даних про сукупну вартість кредиту та доведення її до відповідача. Міркування позивача про те, що взагалі в умови та правила надання банківських послуг включаються всі умови щодо всіх послуг та продуктів, що надаються банком (кредити, депозити, еквайринг, інкасація тощо), а також вказані в Анкеті-заяві умови про те, що примірник договору про надання банківських послуг позичальник може самостійно собі роздрукувати з банківського сайту в мережі Internet у контексті справи неспроможні, не відповідають правилам правової визначеності та порушують права споживача банківських послуг на отримання належної, повної та доступної інформації з метою свідомого вибору послуги та на отримання від кредитодавця примірника договору.

Відтак, у справі відсутні докази щодо волевиявлення відповідача на укладення кредитного договору та докази укладення договору 20.02.2015. На час розгляду справи судом не видається можливим установленим порядком безспірно з`ясувати умови, на яких були надані банком кошти відповідачу, зокрема, щодо дійсно наданої суми коштів, порядку і періодичності сплати за кредитом, строку кредиту, процентної ставки за кредитом, комісій, які впливають на сукупну вартість кредиту, конкретної відповідальності за порушення грошових зобов`язань, тоді як ці елементи належать до істотних умов кредитного договору.

Так само відсутні дані про тип (вид) кредитної картки, зокрема, в контексті належності її до преміальних карток, тоді як ця обставина в разі укладення кредитного договору має значення для розрахунку процентів за кредитом, визначення обсягу відповідальності за порушення зобов`язання позичальником.

Наданими позивачем документами не встановлюються факти і обставини щодо дійсних умов кредитування, які повинні бути встановлені лише письмовим доказом – власне текстом договору з індивідуальними умовами кредитування, що тільки й може бути належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом як факту укладення договору, так і його умов.

Аналогічно й один лиш розрахунок заборгованості за відсутності інших необхідних доказів не є належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом щодо власне кредитної заборгованості з відповідними її елементами. Понад те, і наданий позивачем розрахунок заборгованості не ґрунтується ані на законі, ані на договорі.

Банк починаючи з 01.11.2016 і до кінця розрахункового періоду (28.11.2019) систематично додавав до суми кредиту нараховані проценти, нараховуючи в подальшому на таку збільшувану суму кредиту нові проценти, а також у певні періоди – пеню. Таке збільшення суми кредиту підтверджується помісячними даними розрахунку заборгованості:

за рахунок процентів, до прикладу:
заборгованість за наданим кредитом станом на 31.10.2016 складала 3819,22 грн, у періоді з 01.11.2016 по 30.11.2016 до цієї суми були додані 0,78 грн зафіксованих на 01.11.2016 витрат клієнтом кредитних коштів і 194,01 грн нарахованих процентів, що на 01.11.2016 утворило заборгованість за наданим кредитом у розмірі 4014,01 грн і з урахуванням руху коштів і нарахувань за місяць (витрати, погашення тощо) дало заборгованість за наданим кредитом на 30.11.2016 у сумі 3050,00 грн;
заборгованість за наданим кредитом станом на 30.11.2016 складала 3050,00 грн, у періоді з 01.12.2016 по 31.12.2016 до цієї суми були додані 106,32 грн нарахованих процентів, що на 01.12.2016 утворило заборгованість за наданим кредитом у розмірі 3156,32 грн і з урахуванням руху коштів і нарахувань за місяць дало заборгованість за наданим кредитом на 31.12.2016 у сумі 7370,00 грн;
заборгованість за наданим кредитом станом на 31.10.2018 складала 13193,16 грн, у періоді з 01.11.2018 по 30.11.2018 до цієї суми були додані 487,13 грн нарахованих процентів, що на 01.11.2018 утворило заборгованість за наданим кредитом у розмірі 13680,29 грн і з урахуванням руху коштів і нарахувань за місяць дало заборгованість за наданим кредитом на 30.11.2018 у сумі 13000,29 грн;

за рахунок пені, відображеної в колонці розрахунку «Пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн», до прикладу:
заборгованість за наданим кредитом станом на 31.07.2018 складала 13430,00 грн, у періоді з 01.08.2018 по 31.08.2018 до цієї суми були додані 10,00 грн зафіксованих на 01.08.2018 витрат клієнтом кредитних коштів, 469,49 грн нарахованих процентів і 50,00 грн пені, що на 01.08.2018 утворило заборгованість за наданим кредитом у розмірі 13959,49 грн і з урахуванням руху коштів і нарахувань за місяць (витрати, погашення тощо) дало заборгованість за наданим кредитом на 31.08.2018 у сумі 13880,00 грн;
заборгованість за наданим кредитом станом на 31.08.2018 складала 13880,00 грн, у періоді з 01.09.2018 по 30.09.2018 до цієї суми були додані 995,03 грн нарахованих процентів і 100,00 грн пені, що на 01.09.2018 утворило заборгованість за наданим кредитом у розмірі 14975,03 грн і з урахуванням руху коштів і нарахувань за місяць дало заборгованість за наданим кредитом на 30.09.2018 у сумі 13000,00 грн;
заборгованість за наданим кредитом станом на 31.03.2019 складала 14895,65 грн, у періоді з 01.04.2019 по 30.04.2019 до цієї суми були додані 1062,18 грн нарахованих процентів і 100,00 грн пені, що на 01.04.2019 утворило заборгованість за наданим кредитом у розмірі 16057,83 грн і з урахуванням руху коштів і нарахувань за місяць дало заборгованість за наданим кредитом на 30.04.2019 у сумі 16077,83 грн.

Застосування такого алгоритму нарахувань призвело до штучного збільшення обліковуваної суми (тіла) кредиту за рахунок коштів, які не видавалися відповідачу фактично. На збільшену за рахунок додавання нарахованих процентів і пені суму кредиту нараховувалися нові проценти і пеня. Саме в такий спосіб позивач (з урахуванням сум, які вносилися відповідачем на погашення заборгованості) визначив заборгованість за сумою кредиту в розмірі 16870,27 грн, а також виходячи з такого алгоритму здійснював нарахування процентів, в тому числі, з посиланням на ст. 625 ЦК України, і пені. Втім, позивач не надав суду доказів наявності в нього права відповідно до закону та/або договору здійснювати нарахування в зазначений спосіб, доказів узгодження цього з відповідачем, доведення до його відома таких умов нарахувань.

Посилання в цьому зв`язку на наявні в справі Умови і Правила не можуть враховуватися з підстав, наведених вище. Поза тим, і ці Умови і Правила не містять відповідних умов договору, а сформульовані в них умови не підтверджують права позивача діяти в такий спосіб. Зокрема, зазначене в п. 2.1.1.3.1. Умов і Правил договірне списання коштів на погашення процентів за рахунок кредитного ліміту могло б застосовуватися лише в разі відсутності у клієнта прострочених зобов`язань за договором, тоді як у відповідача таке прострочення фіксувалося в серпні 2018 року, а з лютого 2019 року прострочення було безперервним.

Доказів про передбачення в будь-який спосіб можливості зарахування пені до суми кредиту, рівно як і можливості нарахування на збільшену в такий спосіб суму кредиту процентів і пені в справі немає, а фактичне нарахування неустойки на неустойку суперечить правовій природі неустойки (ст. 549 ЦК України, інші норми законодавства) і є недопустимим. Підстав і умов, на яких за період з 01.06.2019 по 28.11.2019 була визначена і нарахована пеня в сумі 5538,41 грн в справі немає.

З огляду на надані позивачем матеріали, множинність варіантів індивідуальних умов кредитування та відсутність документального підтвердження щодо варіанту, який у передбачений законом спосіб застосовувався у відносинах із відповідачем, доводи позову щодо умов надання коштів не можуть бути враховані. Здійснення сторонами певних цивільних прав і обов`язків, що виникли внаслідок їхніх дій, не спростовує факту недотримання належної форми договору, сама по собі сплата певних платежів відповідачем не може свідчити про належне досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору, про обізнаність з усіма умовами договору, якщо не були дотримані вимоги закону щодо відповідного оформлення правовідносин. Нарахування та пред`явлення до стягнення елементів боргу поза сумою фактично наданих банком коштів, що ґрунтуються на факті укладення кредитного договору, за таких умов безпідставне. Слід враховувати також, що конкретні суми кредиту та процентів у разі прострочення їх сплати є базою для нарахування неустойки (пені, штрафу), відсутність підстав для нарахування та стягнення на підставі умов кредитного договору відповідних базових для розрахунку неустойки сум виключає й обґрунтованість розрахунку та стягнення такої неустойки (пені, штрафу).

Беручи до уваги, що для визначення в обраний позивачем спосіб елементів пред`явленого до стягнення боргу правових підстав немає, наявність або відсутність фактичної заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» підлягає визначенню шляхом зменшення загальної суми, яка відповідно до позиції позивача та розрахунку заборгованості кваліфікується як сума (тіло) кредиту (51042,35 грн), на безпідставно включені до цієї суми проценти (16919,10 грн) і пеню (950,00 грн), а також на суму коштів, внесених відповідачем у рахунок погашення заборгованості (34172,08 грн): 51042,35 грн – 16919,10 грн – 950,00 грн – 34172,08 грн = – 998,83 грн. 

Мотивуючи свої позов та апеляцію, позивач посилався на правові позиції, висловлені Верховним Судом у справах, що виникли з кредитних правовідносин, проте, такі посилання не підтверджують обґрунтованості правової позиції позивача в справі, доведеності позову та не можуть бути враховані.

Правова позиція щодо укладення кредитного договору за правилами договору приєднання була висловлена Верховним Судом у справі № 428/2873/17 (постанова від 28.03.2019) за інших фактичних обставин, аніж у даній справі: на підставі доказів були встановлені факти укладення кредитного договору в конкретну дату, видачі позичальнику конкретної кредитної картки з визначеним строком її дії тощо. За таких обставин колегія суддів судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду констатувала, що саме лиш посилання на неознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин.

Не може бути застосована в цій справі і правова позиція щодо безпідставності тверджень про те, що через відсутність підпису позичальника на договорі банківського обслуговування цей договір є нікчемним, висловлена Верховним Судом у справі № 923/760/18 (постанова від 08.07.2019), розглянутій в порядку господарського судочинства за цілком інших обставин, відповідно до яких: договір за правилами приєднання був укладений банком з юридичною особою, за виконання зобов`язань якою поручилася фізична особа; всі параметри і реквізити договору були визначені, був укладений змішаний договір банківського рахунку та кредитний договір; позичальник підписав Заявку на отримання кредиту в Приват24 для бізнесу із використанням електронного цифрового підпису; були виконані необхідні умови приєднання до договору; питання про відсутність підпису під Умовами і Правилами поставив не позичальник, а поручитель, який лише й оскаржив судові рішення першої та апеляційної інстанцій.

Справа № 755/2720/16-ц розглядалася колегією суддів судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду щодо правовідносин, які виникли з кредитно-заставного договору, який складався із заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам і тарифів, відповідно до цього договору позичальник шляхом перерахування на рахунок продавця товару отримав чітко обумовлену суму кредиту під конкретно визначені проценти за користування ним. У постанові від 06.02.2018 судом касаційної інстанції за таких умов зроблено висновок про приєднання позичальника до договору шляхом підписання зазначеної заяви та про відсутність потреби в підписанні позичальником Умов і Правил. Тобто, висновок зроблений за інших фактичних обставин, щодо іншого типу договору з іншими його складовими і умовами.

У справі № 356/1635/16-ц (постанова колегії суддів судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 10.04.2019) висновок про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами був зроблений за обставин наявності преюдиційного судового рішення, яким був встановлений факт укладання договору на відповідних умовах, та в спорі, де необґрунтовано ставилося питання про перевірку експертним шляхом факту фізичного підписання договору позичальником. Такі фактичні обставини відмінні від тих, що мають місце в справі, що розглядається.

Надані позивачем суду Умови і Правила є об`ємними, у певних частинах суперечливими та є складними для сприйняття і розуміння звичайним споживачем фінансових (кредитних) послуг. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 висловила правову позицію щодо укладення кредитного договору зі споживачем фінансових послуг за правилами договору приєднання та стягнення на вимогу кредитора боргу за таким договором, згідно з якою покладання на слабшу сторону – споживача невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору за обставин, коли пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору, не відповідає основним засадам цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, принципу справедливості, добросовісності та розумності.

Міркування апелянта про те, що правові висновки, сформульовані в указаній постанові Верховного Суду, не можуть бути застосовані в справі, необґрунтовані, оскільки з огляду на обставини справи, характер спірних правовідносин та суть висновку такий підлягає врахуванню в спорі.

Тож право кредитора на пред`явлення відповідних вимог не заперечується як таке, що, однак, не звільняє від обов`язку пред`явити позов із належних підстав, обґрунтувати та довести його належним процесуальним порядком. Лише в такому разі можуть мати місце законні підстави для задоволення відповідних вимог.

В справі, що розглядається, таких підстав для стягнення боргу немає, розрахунок пред`явлених до стягнення сум не можна визнати обґрунтованим, здійсненим відповідно до чітко визначених і погоджених сторонами умов кредитування та підтвердженим доказами. У частині стягнення процентів і неустойки суд першої інстанції відмовив правильно по суті. Водночас вирішуючи позов за вимогою про стягнення суми (тіла) кредиту суд першої інстанції не врахував дійсних обставин і умов, з урахуванням яких була визначена кредитором відповідна сума, яка, своєю чергою, слугувала базою для нарахування процентів, в тому числі, на підставі ст. 625 ЦК України, і неустойки. Під час апеляційного розгляду справи встановлена неправомірність розрахунку кредитором суми кредиту та похідних від неї нарахувань як така.

Позивач не виконав свого обов`язку доказування підстав і умов для стягнення всіх елементів боргу за кредитним договором, не подав відповідні докази суду першої інстанції, як це вимагається ст. 83 ч.ч. 2, 8, ст. 177 ч. 5 та іншими нормами ЦПК України, а також не навів підстав щодо неможливості подання таких доказів, тож перешкод у доказуванні не мав. Наявність банківської виписки, яка фіксує рух коштів, що була надана лише на стадії апеляційного розгляду справи, наведеного не спростовує і прогалини в доказах не усуває. По суті у справі немає доказів щодо обставин, які мають істотне значення в спорі. Позивач, розпорядившись процесуальними правами та здійснюючи обов`язок доказування вільно, на власний розсуд, просив суд першої інстанції розглянути справу без виклику його представника, на підставі наданих ним доказів, які вважав достатніми для задоволення позову (а.с. 4, 8, 9). Доводи позову, а також доводи апеляції ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Виходячи з викладеного вище, доводи позивача про укладення договору в належній формі, з дотриманням вимог закону, та, відповідно, про наявність підстав для застосування правил щодо стягнення боргу за кредитним договором не можуть бути враховані судом. Такі доводи не можуть розглядатися поза сукупністю інших обставин справи і не створюють підстав для визнання факту належного укладення договору із досягненням згоди щодо всіх його істотних умов.

Суд першої інстанції не мав підстав для задоволення вимог, у яких відмовив, однак, не встановив з належною повнотою фактичних обставин справи та повною мірою не врахував дійсних фактичних і правових підстав, із яких належало відмовити в позові. Доводи апеляції не спростовують правильності по суті та обґрунтованості відмови в частині вимог позову та не дають підстав для задоволення відповідних вимог банку. Поряд із цим, не може бути погіршене правове становище позивача, який подав апеляцію на судове рішення, за відсутності апеляції протилежної сторони. Відповідач ОСОБА_1 рішення суду в частині стягнення з нього на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» 20,00 грн заборгованості не оскаржував.

Відтак, з урахуванням положень ст. 367 ч. 1 ЦПК України і на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4 цього Кодексу апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити в частині правового обґрунтування щодо підстав для відмови в позові, залишивши резолютивну частину рішення суду щодо стягнення суми коштів без змін.

Керуючись ст. 367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд –

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково, рішення Мукачівського міськрайонного суду від 5 березня 2020 року змінити щодо обґрунтування мотивувальної частини рішення.
Резолютивну частину рішення суду щодо стягнення суми коштів залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 24 грудня 2020 року.

Судді