П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
30 листопада 2020року                                                                                     м. Київ
         
Справа № 361/2737/19
Провадження: № 22-ц/824/11591/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О., 
суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А. 
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2020 року, постановлену під головуванням судді Сердинського В.С., 
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
 
в с т а н о в и в:
 
У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1   на користь ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн  на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вирішено питання розподілу судових витрат.
В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про виправлення описки у вищенаведеному судовому рішенні, посилаючись на те, що позивачка просила в позовній заяві лише про визначення розміру аліментів, які повинен виплачувати відповідач, а не про їх стягнення з встановленням відповідного періоду. Вважаючи, що суд першої інстанції вийшов за межі заявлених вимог, просив суд виправити допущені у резолютивній частині судового рішення  помилки, а саме:  замінити слова «стягнути» на «визначити аліменти» та вилучити словосполучення: починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_2 по ІНФОРМАЦІЯ_3 » у реченні «стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , уродженця міста Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з відповідною індексацією згідно закону, на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто з  ІНФОРМАЦІЯ_2 по ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь матері дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 »; замінити  слова «Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 » на слова «стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 » у реченні «стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн».
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2020 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описок в заочному рішенні Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2019 року  відмовлено.
Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 14 серпня 2020 року подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права,  просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення заяви про виправлення помилок у судовому рішенні, постановити окрему ухвалу відносно судді у зв`язку із допущенням порушення норм матеріального та процесуального права.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції в порушення вимог чинного законодавства, вийшов за межі заявлених позивачкою вимог, стягнувши з нього аліменти та встановивши період, з якого починається стягнення. Внаслідок наведеної помилки суду з нього незаконно стягуються кошти у розмірі, що більш ніж у сто разів перевищує неоподатковуваний розмір доходів громадян. Також, на його думку, суд першої інстанції не вірно витлумачив закон, зазначивши у судовому рішенні про те, що батьки можуть добровільно визначити можливий розмір аліментів, оскільки згідно положень СК України аліменти - це кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду. Окрім того, судом першої інстанції не було розглянуто подану ним заяву про визнання виконавчого документу  таким, що не підлягає виконанню. Вказував, що такі дії суду вчинені внаслідок недбалості та містять ознаки дисциплінарного проступку. 
Ухвалами Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як убачається із матеріалів справи, заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця міста Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь матері дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з відповідною індексацією згідно закону, на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто, з  ІНФОРМАЦІЯ_2 по ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення помилок у заочному рішенні Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2019 року, суд першої інстанції виходив із того, що визначення можливого розміру аліментів, які один із батьків повинен сплачувати на утримання неповнолітньої дитини, не відноситься до компетенції суду. Відповідно до норм чинного сімейного законодавства, при відсутності домовленості між батьками щодо сплати аліментів, суд визначає та стягує аліменти на утримання неповнолітньої дитини на підставі заяви та на користь того з батьків, з ким проживає дитина.Дослідивши письмові матеріали справи, суд першої інстанції визначив розмір аліментів та порядок їх стягнення.
Так, відповідно до частини 1 статі 269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. 
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
Арифметичною вважається помилка у визначенні результату підрахунку: пропуск цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку з використанням несправної техніки.
Не є арифметичною помилкою, а отже і не може бути виправлене в порядку, передбаченому процесуальним законодавством, застосування неправильних методик підрахунку, помилкових вихідних даних для проведення арифметичних обчислень.
Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Це помилки зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів тощо.
Отже, виправлення допущених у рішенні описок чи арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть цих судових рішень.
У поданій ОСОБА_2 заяві про виправлення помилок (описок) останній фактично просив змінити резолютивну частину, що має наслідком зміну суті (змісту) судового рішення.
З огляду на викладене, в контексті положень статті 269 ЦПК України та  роз`яснень, викладених в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для  виправлення арифметичних помилок та описок у заочному рішенні Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2019 року, яким завершено розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Виходячи зі змісту апеляційної скарги на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2020 року, суд констатує, що ОСОБА_1 , оскарживши дане судове рішення, висловив свою незгоду з висновками суду першої інстанції, що викладені у заочному рішенні Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2019 року, та які не можуть бути перевірені в даному апеляційному провадженні.
Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про те, що суд першої інстанції  дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про виправлення помилок (описок).
Посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не було розглянуто подану ним заяву про визнання виконавчого документу  таким, що не підлягає виконанню, також  не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки в даному випадку предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції про відмову у виправленні помилок (описок) у судовому рішенні. 
Питання про визнання виконавчого документу  таким, що не підлягає виконанню при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не вирішувалось.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що питання про визнання виконавчого документу  таким, що не підлягає виконанню регулюється VI розділом  ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)», в той час, як питання про виправлення описок регулюється главою 9 розділом ІІІ «Позовне провадження».
Поєднання порушених заявником питань в одному процесуальному документі (заяві) не передбачено чинним процесуальним законодавством, оскільки наслідком розгляду таких питань є ухвалення окремих судових рішень. Наслідком подання ОСОБА_4 однієї заяви став не розгляд судом порушених питань в повному обсязі.
Оскільки, як зазначено вище, оскаржувана ухвала не містить будь-яких висновків суду щодо питання про визнання виконавчого документу  таким, що не підлягає виконанню, предмет апеляційного перегляду відсутній.
При цьому, колегія суддів роз`яснює заявнику право на повторне порушення питання про визнання виконавчого документу  таким, що не підлягає виконанню, після закінчення апеляційного провадження, у суді першої інстанції з урахуванням положень процесуального законодавства.
Доводи апеляційної скарги щодо вчинення, на думку скаржника, суддею першої інстанції дисциплінарного проступку під час розгляду заяви про виправлення описок у судовому рішенні є також неприйнятними, оскільки дане питання не відноситься до компетенції суду.
Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про залишення ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2020 року без змін, а апеляційної скарги ОСОБА_1 -  без задоволення.  
 
Керуючись  ст.ст. 369, 374, 375, 382, 384  ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

 
Головуючий                                                                                   Т.О. Невідома

Судді                                                                                               Д.Р. Гаращенко

                                                                                                         А.А. Пікуль