ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2020 р.	Справа № 520/2838/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
          Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: П`янової Я.В.,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання  Медяник А.О.
представник позивача - Рись В.Г.
представник відповідача Стець А.О.
представник відповідача - Юсупова М.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2020, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 25.05.2020 по справі № 520/2838/2020
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю НВО "А.Т.О.Р."  
до Головного управління ДПС у Харківській області   
про скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
          У березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «НВО «А.Т.О.Р.» (далі- ТОВ «НВО «А.Т.О.Р.», позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС У Харківській області ( далі – ГУ ДПС у Харківські обл., відповідач), в якому просило:
          - скасувати повністю податкове повідомлення - рішення №00000550517 від 06.12.2019 ( далі – ППР), яке прийняте ГУ ДПС у Харківській обл., яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість ( далі – ПДВ) всього на суму 1 532 682, 00 грн., в тому числі за основним платежем у сумі 1 021 788, 00 грн. та за штрафними санкціями у сумі 510 894,00 грн;
          - cкасувати повністю ППР №00000560517 від 06.12.2019, яке прийняте ГУ ДПС у Харківській області, яким зменшено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 491 038,00 грн.    
          - стягнути судові витрати з відповідача.
          Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 адміністративний позов задоволено в повному обсязі.
          Скасовано ППР №00000550517 від 06.12.2019 ГУ ДПС у Харківській обл., яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ всього на суму 1 532 682, 00 грн., в тому числі за основним платежем у сумі 1 021 788, 00 грн. та за штрафними санкціями у сумі 510 894,00 грн.                                                                                                                                                                                                                             Скасовано ППР №00000560517 від 06.12.2019 ГУ ДПС у Харківській області, яким зменшено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 491 038,00 грн.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                               Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській обл. на користь ТОВ "НВО "А.Т.О.Р." сплачений судовий збір у сумі 21020 грн.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ГУ ДПС у Харківській обл. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що використання  податкової інформації контролюючим органом передбачено Податковим Кодексом України (далі – ПК України) та є однією з підстав для прийняття висновків під час проведення перевірки.  Проведення зустрічної звірки є правом, а не обов`язком податкового органу та належить до його дискреційних повноважень. Договір про відступлення права вимоги від 01.07.2019 № 139/19, укладений між ТОВ «Кельвіон Трейд ЛТД» та ТОВ «Фрайзер Ком» на суму 3    375    489,64, що виникла на підставі договору поставки товару від 30.11.2018 № 21-К між ТОВ «НВО «А.Т.О.Р»» та ТОВ «Кельвіон Трейд ЛТД» підписано директором ОСОБА_1 , який з 16.04.2019 вже не був керівником ТОВ «Кельвіон Трейд ЛТД» та не мав права його підписувати, а тому такий правочин є недійсним. Крім того, у період, що перевірявся, ОСОБА_1 був бухгалтером та керівником ще двох суб`єктів господарської діяльності. З 16.04.2019 керівником, засновником та головним бухгалтером ТОВ «Кельвіон Трейд ЛТД» є ОСОБА_2 , який одночасно є керівником, головним бухгалтером та засновником ще 99 суб`єктів господарювання. Вказав, що за наслідком аналізу інформації, отриманої з листа ДФС України від 22.03.2019 №9676/7/99-99-14-05-02-17 стало відомо про ймовірну підміну товару у ланцюгу постачання ТОВ «Кельвіон Трейд ЛТД» з іншими контрагентами, а тому є підстави для висновку, що вказаний суб`єкт господарювання здійснював діяльність, спрямовану на вчинення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам, з метою штучного формування податкового кредиту. Крім того, ТОВ «Кельвіон Трейд ЛТД» реалізовано на адресу позивача товар, який був придбаний у ТОВ «Рокстайл», що, в свою чергу, придбало інший товар. ТОВ «НВО «А.Т.О.Р»»        не надано під час перевірки первинних документів щодо транспортування товару від постачальника до покупця, а тому неможливо встановити його фактичне місце навантаження та розвантаження, та підтвердити реальність здійснення господарських операцій між ним та ТОВ «Кельвіон Трейд ЛТД», а відтак неможливо підтвердити правомірність включення до складу податкового кредиту 1    512    825,74 грн. ПДВ за господарськими відносинами між ними. Зауважив, що суд першої інстанції помилково зазначив про недоведеність підстав для застосування 50% штрафної санкції при винесенні оскаржуваного ППР стосовно позивача, оскільки відносно нього винесено ППР від 18.04.2018 № 00001191403 щодо сплати ПДВ, яке було ним виконано, а тому в даному випадку має місце ознака повторності. 
           23.06.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ГУ ДПС у Харківській обл. залишено без руху, у зв`язку із несплатою судового збору. 
           10.07.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження по справі № 520/2838/2020 після усунення недоліків апеляційної скарги. 
           24.07.2020 на адресу суду від ТОВ «НВО «А.Т.О.Р.» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
           16.09.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закінчено підготовку та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. 
          Колегія суддів, вислухавши суддю–доповідача,  представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
          Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорені сторонами.
          З 15.10.2019 по 21.10.2019 ГУ ДПС у Харківській обл. проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «НВО «А.Т.О.Р.» з питань дотримання податкового законодавства з питань визначення ПДВ за господарськими взаємовідносинами з контрагентом-постачальником ТОВ «Кельвіон Трейд ЛТД» за грудень 2018 p., січень 2019 року, а також даних щодо подальшої реалізації придбаних товарів.
           28.10.2019 за результатами проведеної перевірки відповідачем складено Акт №539/20-40-05-17-06/38381956, яким встановлено порушення з боку позивача вимог абз. «а» п. 198.1, абз. 1 і 2 п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.1, п. 200.4. ст. 200 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту всього у сумі 1 512 826, 00 грн., в т.ч. за грудень 2018  року у сумі 1 021 788, 00 грн., за січень 2019 року в сумі 491 038 грн, в результаті чого занижено суму ПДВ, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України, всього в сумі 1 021 788, 00 грн., в т.ч. за грудень 2018 року у сумі 1 021 788, 00 грн.  Завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду всього у сумі 491 038 грн., у т.ч. за січень 2019 року в сумі 491 038 грн. Не підтверджено реальність здійснення господарських  операцій ТОВ «НВО «А.Т.О.Р.» по взаємовідносинам з контрагентом-постачальником ТОВ «Кельвіон Трейд ЛТД» за грудень 2018 року та січень 2019 року.
           06.12.2019 на підставі зазначеного акту перевірки відповідачем винесено ППР №00000550517, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ всього на суму 1 532 682, 00 грн., в тому числі за основним платежем у сумі 1 021 788, 00 грн. та за штрафними санкціями у сумі 510 894,00 грн
           06.12.2019 на підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Харківській обл. також винесено ППР №00000560517, яким зменшено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 491 038,00 грн.                              
           17.02.2020 ДПС України рішенням № 5936/6/99-00-08-05-01-16 відмовило у задоволенні скарги позивача та залишило спірні ППР без змін.
          Позивач, вважаючи вказані ППР протиправними, звернувся до суду з позовом.
          Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено завищення позивачем суми податкового кредиту та заниження об`єкту оподаткування ПДВ за наслідками здійснення господарських операцій з ТОВ «Кельвіон Трейд ЛТД», що є підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваних ППР.
          Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.
          Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, врегульовано Податковим кодексом України, (далі – ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
          Відповідно до положень 14.1.36 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
          Згідно з п. 22.1 ст.22 ПК України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку. 
          Пунктом 44.1 ст.44 ПК України  передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
          За приписами п. 44.2 ст. 44 ПК України платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього    Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.
          Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № № 996-XIV (далі – Закон №996) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
          За змістом ч.2 ст.9 Закону № № 996 первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст га обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
          Підпунктом 134.1.1 п. 134 ст. 134 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
          Згідно з п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. 
          Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. 
          База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
          Пунктом 200.1 ст. 200 вказаного Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
          В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, відповідно до п.198.1 ст.198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. 
          Пункт    198.3    ст.  198 ПК України  встановлює норму, згідно якої податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом    193.1    статті    193    цього    Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду
          Відповідно до  п. 198.6  ст. 198 ПК України  не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
          Як вбачається зі змісту пп. 200.1, п. 200.2  ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
          За приписами п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Також цим підпунктом встановлено вимоги до податкової накладної. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
          Колегія суддів зазначає, що сума податкового кредиту для цілей визначення об`єкта оподаткування ПДВ має бути фактично здійснені та підтверджена належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.
          При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу. 
          Предметом розгляду даної справи є встановлення правомірності винесених податковим органом оскаржуваних ППР відносно ТОВ «НВО «А.Т.О.Р.» на підставі висновку про нереальність здійснених ним господарських операцій з ТОВ «Кельвіон Трейд ЛТД.
          Судовим розглядом встановлено, що між ТОВ «НВО «А.Т.О.Р.» та його контрагентом ТОВ «Кельвіон Трейд ЛТД» укладено договором поставки від 30.11.2018 №21-К предметом якого є поставка електро-технічних виробів на адресу позивача.
          Протягом грудня 2018 року - січня 2019 року позивачем було залучено перевізників ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 для перевезення придбаних у ТОВ «Кельвіон Трейд ЛТД» товарів. 
          На підтвердження вказаних господарських операцій були складені первинні документи: Товарно-транспортна накладна (далі - ТТН) від 17.12.2018 № Р 58, ТТН від 18.12.2018 № Р 59, ТТН від 19.12.2018 № Р 61, ТТН від 20.12.2018 № Р 62, ТТН від 21.12.2018 № Р 63, ТТН від 22.12.2018 № Р 64, ТТН від 02.01.2019 № Р 74, ТТН від 03.01.2019 № Р 76, ТТН від 04.01.2019 № Р 77, акт від 17.12.2018 № 65 надання транспортних послуг ФОП ОСОБА_3 , акт від 19.12.2018 № 67 надання транспортних послуг ФОП ОСОБА_3 , акт від 21.12.2018 № 69 надання транспортних послуг ФОП ОСОБА_3 , акт від 03.01.2019 № 1 надання транспортних послуг ФОП ОСОБА_3 , акт від 18.12.2018 № 1812/1 надання транспортних послуг ФОП ОСОБА_4 , акт від 20.12.2018 № 2012/1 надання транспортних послуг ФОП ОСОБА_4 , акт від 22.12.2018 № 2212/1 надання транспортних послуг ФОП ОСОБА_4 , акт від 02.01.2019 № 0201/1 надання транспортних послуг ФОП ОСОБА_4 , акт від 04.01.2019 № 0401/1 надання транспортних послуг ФОП ОСОБА_4 , що підтверджують факт перевезення товару, придбаного у ТОВ «Кельвіон Трейд ЛТД» (вказаний перевізник, замовник та вантажовідправник; пункти навантаження/розвантаження; найменування товарів та посилання на видаткові документи та ін.).
          Подальше використання позивачем у виробничій діяльності придбаного товару полягає у виготовленні обладнання та його поставки на адресу AT «Укрзалізниця», що підтверджується первинними документами, складеними за фактами господарських операцій, пов`язаних з внутрішнім переміщенням, використанням придбаних товарів (накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів; накладні на складське переміщення товарів), копії яких містяться у матеріалах справи. 
          Колегія суддів зазначає, що договір поставки товару від 30.11.2018 №21-К виконаний сторонами без претензій та зауважень, ніким не оскаржений та у судовому порядку недійсним не визнаний. На момент здійснення господарських операцій контрагент позивача - ТОВ «Кельвіон Трейд ЛТД» зареєстрований в установленому законом порядку. 
          Первинні документи, надані позивачем з метою підтвердження реальності господарських відносин між ними, відповідають вимогам ст. 9 Закону № 996, дефектів форми, змісту або походження не мають.
          З огляду на викладене та враховуючи вказані вище правові норми колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що господарські операції між ТОВ «НВО «А.Т.О.Р.» та ТОВ «Кельвіон Трейд ЛТД» підтверджені первинними документами, а тому позивачем правомірно сформовано податковий кредит з ПДВ, що свідчить про протиправність складених відповідачем ППР та має наслідком їх скасування.
          Посилання податкового органу на те, що ТОВ «НВО «А.Т.О.Р»»        не надано під час перевірки первинних документів щодо транспортування товару від постачальника до покупця колегія суддів відхиляє, оскільки такі документи надано позивачем контролюючому органу разом із запереченням на акт перевірки, в порядку та строки, визначені ст. 44 ПК України. 
          Крім того, колегія суддів зазначає, що відсутність транспортних документів на перевезення товарно-матеріальних цінностей з наслідками формування бази оподаткування податком на прибуток та на додану вартість не є обов`язковими  при оподаткуванні операцій за договорами купівлі-продажу або поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, а отже, відсутність у позивача товарно-транспортних накладних не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій.                    Аналогічний висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №1540/4936/18, які суд, з урахуванням приписів ч.5 ст.242 КАС України, враховує при вирішенні спірних правовідносин. 
          Твердження податкового органу про те, що ТОВ «Кельвіон Трейд ЛТД»  є суб`єктом господарювання, діяльність якого спрямована на вчинення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам, з метою штучного формування податкового кредиту, а тому господарські відносини між ним та позивачем є нереальними колегія суддів визнає необґрунтованими та зазначає. 
          Чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. 
          Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А тому, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. 
          Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07.04.2020 по справі №820/2665/16, які суд, з огляду на вимоги ч.5 ст. 242 КАС України, враховує при розгляді спірних правовідносин. 
          Доводи податкового органу щодо недійсності правочину про відступлення права вимоги на підставі угоди від 01.07.2019 № 139/19, укладеної між ТОВ «Кельвіон Трейд ЛТД» та ТОВ «Фрайзер Ком» на суму 3    375    489,64, колегія суддів визнає помилковими, оскільки заміна кредитора ТОВ «Кельвіон Трейд ЛТД» на ТОВ «Фрайзер ком» відбувалась без погодження з позивачем відповідно до вимог ст. 516 Цивільного кодексу України, а відтак ТОВ «НВО «А.Т.О.Р.» не приймало участі у її складенні та підписанні та не може бути належним доказом нереальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Кельвіон Трейд ЛТД».
          Посилання апелянта на податкову інформацію стосовно імпортерів, ЗЕД яких підпадає під категорію ризикових операцій, а саме, що під час аналізу діяльності ТОВ «Діпп Трейд» за грудень 2018 року-лютий 2019 року виявлено факти ймовірної підміни товару по ланцюгу постачання, відповідно до наданої схеми товарно-грошових потоків, одним із контрагентів-покупців якого є ТОВ «Кельвіон Трейд ЛТД», яке відсутнє за місцезнаходженням, відсутня інформація про можливість зберігання товарів, про транспортування даних товарів, про власні або орендовані фонди, що необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідачем під час судового розгляду не було надано жодних належних та достатніх доказів на підтвердження того, що позивач брав участь у будь-яких господарських відносинах, під час яких здійснена «ймовірна» підміна товару.
          Щодо інших доводів сторін колегія судді зазначає. 
          Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
          Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний  з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6  Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
          Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
          Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
          З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відтак, відсутні підстави для його скасування.
          Відповідно до ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
          За приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
          Згідно з приписами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року по справі №520/2838/2020 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	Я.В. П`янова    О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено  30.10.2020