ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 208/2822/20(2-а/208/86/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А.,   розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1     на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.06.2020 року в адміністративній справі №208/2822/20(2-а/208/86/20) (суддя у 1 інстанції Сушкова Л.І.) за позовом   ОСОБА_1   до  Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради,  Головного спеціаліста-інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Кукоти Романа Олеговича  про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області   про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.05.2020 року адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду. 
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.06.2020 року адміністративний позов повернуто позивачу на підставі п.1 ч.4 ст. 169 КАС України.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу на ухвалу суду від 04.06.2020 року, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що висновки, викладені в спірній ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи. 
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Так, повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції зазначив, що позивачем на виконання ухвали без руху від 08.05.2020 року було подано заяву про поновлення строку звернення, проте не надано доказів на підтвердження обставин, зазначених в поданій заяві. Так, зокрема, позивач не надав доказів отримання оскаржуваній у цій справі  постанови про накладення адміністративного стягнення. 
Колегія суддів з вказаними висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне. 
Відповідно до частини 1  статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою  статті 6 КАС України  передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів»  встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до  статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»  суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод  у статті 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з її положеннями, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Положеннями ч.5  ст.5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Як визначено у  статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
В рішенні у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, виходячи з норм  Конституції України, а також з норм міжнародного права, колегія суддів приходить до висновку, що повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції унеможливив доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи, оскільки разом з адміністративним позовом позивач також додав копії конверту, в якому останній отримав спірну у цій справі постанову відповідача, а тому висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів отримання останнім постанови серії РАП №260600151 від 02.04.2020 року не відповідають фактичним обставинам справи. 
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасних висновків про повернення позовної заяви, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320  КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст. ст.  243,  250, 315, 320, 321, 325 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1     на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області   від 04.06.2020 року в адміністративній справі №208/2822/20(2-а/208/86/20) - задовольнити.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області    від 04.06.2020 року в адміністративній справі №208/2822/20(2-а/208/86/20) - скасувати та справу направити для продовження розгляду до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.  
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до  ч. 2 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.  

   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва