УХВАЛА 
 
10 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 662/1642/18
провадження № 61-15654ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., 
Червинської М. Є.,
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 20 січня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Новотроїцької селищної ради Херсонської області, Новотроїцького житлово-комунального підприємства про витребування майна із чужого незаконного володіння, за зустрічним позовом Новотроїцького житлово-комунального підприємства до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з демонтажем, перевезенням, розвантаженням 
та зберіганням тимчасової споруди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила зобов`язати відповідачів повернути їй контейнер, вилучений з будинковолодіння 22 травня 2018 року. 
 
У березні 2019 року Новотроїцьке житлово-комунальне підприємство звернулося до суду із зустрічним позовом, у якому просило стягнути 
з відповідача на свою користь витрати, понесені у зв`язку з проведенням робіт 
з демонтажу, перевезення, розвантаження та зберігання тимчасової споруди 
в розмірі 4 587,00 грн.
 
Рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 20 січня 
2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов Новотроїцького житлово-комунального підприємства задоволено. Стягнено 
з ОСОБА_1 на користь Новотроїцького житлово-комунального підприємства витрати, пов`язані з проведенням робіт з демонтажу, перевезення, розвантаження та зберігання тимчасової споруди в розмірі 4 587,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Херсонського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння. Визнано нечинним рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 20 січня 2020 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 
та ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння 
та закрито провадження у справі в цій частині. Рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 20 січня 2020 року залишено без змін. 
 
22 жовтня 2020 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку 
до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 20 січня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, а у задоволенні зустрічного позову відмовити. 
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями
від 26 жовтня 2020 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Бурлакова С. Ю.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Дослідивши матеріали касаційної скарги  ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах 
з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі 
ЦПК України.
 
Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (пункт 1 частини шостої, частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Як убачається з матеріалів касаційного провадження, предметом первісного позову у цій справі є вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння контейнеру вартість якого визначена в розмірі 30 000,00 грн, 
та зустрічного позову є вимоги про стягнення витрат, понесених у зв`язку 
з проведенням робіт з демонтажу, перевезення, розвантаження та зберігання тимчасової споруди в розмірі 4 587,00 грн, що станом на 01 січня 2020 року 
не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 * 100 = 210 200,00 грн).
 
Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якої одним 
із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Посилання в касаційній скарзі на те, що справа має виняткове значення для ОСОБА_1 не свідчить про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки незгода заявника 
з оскаржуваними судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, 
що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення для учасника справи, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.
 
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали 
не містять.
 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства 
і не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням вказаного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу 
на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Зазначення у постанові Херсонського апеляційного суду від 22 вересня 
2020 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку 
не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають. 
 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 20 січня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду 
від 22 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Новотроїцької селищної ради Херсонської області, Новотроїцького житлово-комунального підприємства про витребування майна із чужого незаконного володіння, 
за зустрічним позовом Новотроїцького житлово-комунального підприємства 
до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з демонтажем, перевезенням, розвантаженням та зберіганням тимчасової споруди.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

 
Судді:                                                                                                          С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                                      В. М. Коротун
 
                                                                                                                      М. Є. Червинська