ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/10108/20 Справа № 214/1176/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гринь Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.
секретар судового засідання – Кислиця І.В.

сторони справи :
позивач – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач – Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою позивачів за первісною позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2020 року про відмову у відновленні частини втраченого судового провадження, постановлену суддею Гринь Н.Г. у м. Кривому Розі, 

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2020 року у відновленні частини втраченого судового провадження  у цивільній справі за первісною позовною заявою ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитного договору, договорів поруки та іпотеки з моменту їх укладення та за зустрічною позовною заявою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2   про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено 
Не погоджуючись із ухвалою суду позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій посилаються на порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства, просять скасувати ухвалу про відмову у відновленні частини втраченого судового провадження та ухвалити нове рішення у справі - з наданням права стороні позивачів за первісним позовом у справі звернутись з новим позовом до суду. 
В мотивування доводів апеляційної скарги позивач зауважує, що суд не звернув уваги, що 26.12.2019р. вх. № 23321 позивачами було подано Заяву про забезпечення позову, в задоволенні якої ухвалою суду першої інстанції від 27.12.2020р. було відмовлено, не погоджуючись з даною ухвалою позивачами подано через канцелярію суду першої інстанції апеляційну скаргу, яка зареєстрована канцелярією суду до початку слухання справи призначеної на 12.15. годин 24.01.2020 року, за вхідним № 1280 о 10.41 год. від 24.01.2020р., та передано особисто головуючому у справі, а судом відповідно втрачена цього ж дня до 14.14 год., тобто до закінчення судового розгляду справи. Отримавши апеляційну скаргу на ухвалу суду, суд повинен був на підставі підпунктів 15.5. 15.10, 15.12 частини 1 Розділу XIII. Перехідні положення ЦПК Украйни, зупинити провадження у справі до перегляду ухвали у справі в порядку апеляційного провадження, проте судом було розглянуто справу з ухваленням рішення по суті позову. Таким чином, судове провадження, було втрачене до закінчення судового розгляду.
Більш того, під час судового провадження по відновленню частини втраченого провадження, позивачів не було повідомлено належним чином про дату, час і місце судових засідань, а тому вони не мали можливості приймати участь у засіданнях, як учасники справи, з використаннях всіх можливих процесуальних прав, передбачених законом.
В ухвалі суду мова йде лише про втрачену апеляційну скаргу, проте судом першої інстанції втрачена заява про забезпечення позову від 26.12. 2019р. вх. № 23321 з додатками та доповненнями до неї від 27.12.2019р., які є письмовими доказами у справі і залишилися не дослідженими судом першої інстанції та втрачені до закінчення судового розгляду у справі. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника відповідача ПАТ «Укрсиббанк»- Кузьменка М.В., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що у провадженні суду перебувала цивільна справа за первісною позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитного договору, договорів поруки та іпотеки з моменту їх укладення, та за зустрічною позовною заявою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, яку закінчено ухваленням рішення по суті.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27.12.2019 року заяву позивачів за первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі залишено без задоволення.
На вказану ухвалу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представником ОСОБА_3 через канцелярію суду 24.01.2020 року подано апеляційну скаргу, яка втрачена працівником суду.
За результатами службової перевірки від 22.05.2020 року встановлено причини втрати апеляційної скарги  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від24.01.2020року на ухвалу суду від 27.12.2019року про залишення без задоволення заяви про забезпечення позову.
Суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову у відновленні частини втраченого судового провадження, виходив з того, що копія апеляційної скарги або скан-копія в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі –відсутні, що свідчить про втрату ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 інтересу до розгляду справи та унеможливлює відновлення частини втраченого провадження, оскільки саме у володінні зазначених осіб перебуває апеляційна скарга на ухвалу суду від 27.12.2019 року
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
За приписами частини 1 ст.488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.
Частиною 1 ст.489 ЦПК України визначено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.
За змістом ст.493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.
Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.
Відповідно до частини третьої ст.494 ЦПК України у разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження, суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.
За змістом розділу десятого «Відновлення втраченого судового провадження» ЦПК України обсяг документів втраченого судового провадження, які підлягають відновленню, законодавцем віднесено на розсуд суду. Так, відповідно до частини першої статті 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів, суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. У зв`язку з цим слід враховувати, що обсяг документів втраченого судового провадження, які підлягають відновленню, залежить від мети такого відновлення. Для оскарження судового рішення, його перегляду за нововиявленими обставинами необхідним є не лише відновлення самого рішення, а й відновлення письмових доказів у справі, які досліджувалися судом і результати оцінки яких відображені у такому рішенні.
Незалежно від заявленої мети відновлення втраченого судового провадження, резолютивна частина ухвали про відновлення такого провадження обов`язково має містити повний текст відновленого судового рішення, яким було закінчено провадження у справі, оскільки наведений судом текст відновленого рішення у справі фактично замінює його втрачений оригінал.
На виконання вимог статті 493 ЦПК України суд першої інстанції вчиняв необхідні дії з метою відновлення частини втраченого судового провадження в даній справі, однак, жодного документу з матеріалів цієї справи, від учасників справи не вдалось отримати, а тому висновок суду першої інстанції про відмову у відновленні частини втраченого судового провадження в повній мірі відповідає наведеним вище вимогам статті 494 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного питання і не вказують на допущення судом першої інстанції порушень норм процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу позивачів за первісною позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 22 грудня 2020 року.

Головуючий:

Судді: