ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/416/20                                                                       Суддя першої інстанції: Бородавкіна С.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді          - Пилипенко О.Є.  
          суддів                              - Степанюка А.Г. та Чаку Є.В.,
          при секретарі                    - Кузик О.С., 
          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А :
У січні 2020 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив: 
- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру його пенсії з 77% до 70% від сум грошового забезпечення та зобов`язати відповідача перерахувати і виплатити йому пенсію в розмірі 77% грошового забезпечення згідно із статтею 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", починаючи з 01.01.2018 року, з врахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно однією сумою;
          - визнати протиправними дії відповідача щодо виплати йому в 2018 році лише 50%, у 2019 році лише 75% суми підвищення пенсії та зобов`язати відповідача виплачувати йому 100% суми підвищення пенсії, перерахованої згідно із статтею 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", починаючи з 01.01.2018 року, з врахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно однією сумою. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.
Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції змінити рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року, виклавши резолютивну частину наступним чином «визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо виплати ОСОБА_1 у 2018 році лише 50 %, у 2019 році лише 75 % суми підвищення пенсії. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 01.01.2018 перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 100 % суми підвищення пенсії з урахуванням раніше проведених виплат», в іншій частині рішення суду залишити без змін. 
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права. 
01 жовтня 2020 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 37113,  від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до суду апеляційної інстанції надійшов відзив, відповідно до змісту якого відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, справу розглядати за відсутності відповідача по справі.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ч.1 ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії позивача з 1 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ) на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії, тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним, за таких обставин у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Разом з тим, у зв`язку із скасуванням пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано, отже, з 05 березня 2019 року пенсія позивачу має виплачуватись у розмірі 100% суми підвищення.
Колегія суддів, з урахуванням ст.. 308 КАС України та враховуючи вимоги апеляційної скарги, вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо необхідності проведення перерахунку та виплати пенсії позивачу, щодо протиправності  дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області по зменшенню позивачу відсоткового значення розміру пенсії з 77% до 70% сум грошового забезпечення та необхідності проведення перерахунку та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77% сум грошового забезпечення, проте зазначає, що судом першої інстанції невірно визначений період, з якого такий перерахунок повинен бути здійснений, з огляду на наступне. 
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є військовим пенсіонером, перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно даних пенсійної справи основний розмір пенсії ОСОБА_1 до перерахунку становив 77% грошового забезпечення (29 років вислуги) (а.с. 14-15).
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області було здійснено позивачу перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 року як військовому пенсіонеру згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 р. «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (а.с. 13, 15).
Отримавши пенсію після її перерахунку на виконання вказаної постанови №103 від 21.02.2018 року, позивач з`ясував, що відповідачем перерахунок проведено в розмірі 70% від суми місячного грошового забезпечення, з якого йому було призначено пенсію.
У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про перерахунок йому пенсії із розрахунку 77% від суми місячного грошового забезпечення, з якого йому було призначено пенсію.
Листом від 11.01.2020 року за №1376/02-26 відповідач повідомив, що при перерахунку пенсії було враховане чинне на цей час законодавство, а саме: Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», яким з 01.05.2014 обмежено розмір максимальної пенсії, обчислений відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», до 70% відповідних сум. Крім того, зазначено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 р. «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» виплату перерахованої пенсії буде проведено у три етапи: з 01.01.2018 р. - 50%; з 01.01.2019 р. по 31.12.2019 р. - 75% та із 01.01.2020 р. - 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року (а.с. 9-10).
Вважаючи, вищевказані дій відповідача протиправними, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із  статтею 46 Конституції України  громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
          Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Так, відповідно до змісту та вимог апеляційної скарги, ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити пенсію позивачу з урахуванням 100% суми підвищення пенсії за період з 01.01.2018 року по 04.03.2019 року, у зв`язку з чим, рішення суду підлягає перегляду саме в цій частині.
          Так, частково задовольняючи позов, судом першої інстанції було зазначено, що право позивача на виплату пенсії в розмірі 100% підвищення до пенсії виникло саме з 05.03.2019 року (згідно з рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року у справі №2826/3858/18, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року), а не з 01.01.2018 року, як зазначає позивач в позовній заяві, проте колегія суддів вважає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.
          Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
          Втім, Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.12.2018 р. у справі № 826/3858/18, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 р., визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2  постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб"  та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
          Відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.
Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються: 1) права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; 6) основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Згідно з ч. 3 ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України. 
У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.
Таким чином, норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (а саме: частина 3 статті 52, частина 2 статті 55, частина 4 статті 63) мають вищу юридичну силу, ніж норми постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року, які розвивають чи деталізують окремі положення зазначеного Закону, та не повинні суперечити положенням Закону.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У пунктах 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006, Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S.A. v. Belgium, рішення від 20.11.1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31). Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стретч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, №44277/98, рішення від 24.04.2003).
Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, отримуючи пенсію відповідно Закону №2262-ХІІ, мав законні сподівання на своєчасне здійснення перерахунку пенсії у визначених законодавством випадках та виплату перерахованої пенсії без будь-яких обмежень.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відновлення права на отримання пенсії у розмірі 100 % підвищення пенсії має відбуватися з моменту його порушення, тобто з 01.01.2018 р., а не з 05.03.2019 р. як зазначив суд першої інстанції.           Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, проте невірно визначено період, з якого повинен бути проведений перерахунок пенсії. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити,  рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року - змінити у резолютивній частині. 
Керуючись ст..ст. 241, 242, 272, 311, 316, 321, 322, 328 КАС України колегія суддів  

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Змінити частини третю та четверту резолютивної частини рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року, виклавши їх наступним чином: 
«Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо виплати ОСОБА_1 у 2018 році 50 % підвищення пенсії, у 2019 році - 75 % суми підвищення.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77% сум грошового забезпечення.».
В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                       О.Є.Пилипенко 

Суддя:                                                                                 А.Г.Степанюк    

                                                                                                    Є.В.Чаку    

          Повний текст рішення виготовлено 06 жовтня 2020 року.