УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 676/1369/20
Провадження № 22-ц/4820/1707/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 листопада 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Купельського А.В. (суддя-доповідач),
Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2020 року (суддя Швець О.Д.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в :
У березні 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що між ним та відповідачем 10.08.2018 був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого позичальник отримала кредит в сумі: 11 030 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Боржник неналежним чином виконувала взяті на себе зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 08.12.2019 року становила 13 928,36 грн., з яких:
-10 337,20 грн. – заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 8929,47 грн. – заборгованість за поточним тілом кредиту; 1407,73 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;
-903,57 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками;
-1548,14 грн. – заборгованість за простроченими відсотками; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:
-500 грн. штраф (фіксована частина), 
-639,45 грн. – штраф (процентна складова).
У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 10.08.2018 та судові витрати у розмірі 2102 грн.
Заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2020 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 10 337,20 грн. кредитних коштів та 1560,10 грн. у відшкодування судових витрат.
Відмовлено АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в стягненні з ОСОБА_1 відсотків, пені та штрафів. 
Не погоджуючись з цим рішенням, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині відмови у задоволенні вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін, судові витрати покласти на відповідача.
Вважає, що суд порушив порядок, встановлений для вирішення питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору, не перевірив розрахунок заборгованості за кредитним договором, відтак, допустив порушення норм матеріального та процесуального права.
Посилається на те, що між Банком та відповідачем в електронному вигляді було укладено Договір про надання банківських послуг, який складається із анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, Паспорту споживчого кредитування, особисто підписаною позичальником за допомогою стілусу на планшеті а також Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку. Підписавши анкету-заяву клієнт дала згоду на використання електронного підпису стілусом для завірення копій документів. Позичальник особистим підписом засвідчила, що приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які розміщені на офіційному сайті в мережі інтернет і які разом з пам`яткою клієнта та тарифами складають договір банківського обслуговування.
В апеляційній скарзі зазначено, що відповідача було належним чином ознайомлено з умовами кредитування за тарифами банку, що підтверджується її особистим підписом на Паспорті споживчого кредиту від 10.08.2018, в якому зазначено основні умови кредитування: тип кредиту, максимальна сума ліміту, строк договору та строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентна ставка в межах та поза межами пільгового періоду – 42% річних, тип процентної ставки, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача, реальна річна процентна ставка, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором, у тому числі, штраф та підвищена процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Отже, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.
Розрахунок заборгованості відповідачем не оскаржувався. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було.
Відповідач не оспорювала факту укладення договору, з позовом про визнання недійсним кредитного договору не зверталась, погодилась з умовами договору, протягом тривалого часу користувалась кредитною карткою та частково погашала заборгованість.
Суд, не маючи жодних доказів проти вимог позивача, замість посилань на факти, в обґрунтування рішення послався на судову практику Верховного Суду, яка не є і не може бути доказовою базою по справі.
АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі зазначає, що в Паспорті споживчого кредиту та в Тарифах банку зазначена процентна ставка, яка застосовується за межами пільгового періоду – 42% річних, та процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту – 84% річних. Відповідач погодилась з умовами договору щодо нарахування відсотків.
Відзиву на апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду від учасників справи не надходило.
Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається. 
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підписала заяву №б/н від 10.08.2018, згідно якої отримала кредит у розмірі 11 030 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а. с. 10). 
Позивач зазначає, що підписана заява ОСОБА_1 10.08.2018 разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між банком та позичальником договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Відповідно до зазначеного договору у відповідача виникає обов`язок щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами та інших платежів, передбачених кредитним договором.
За розрахунком позивача станом на 08.12.2019 року заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання банківських послуг від 10.08.2018 р. становить 13 928,36 грн. з яких 10 337,20 грн. – заборгованість за тілом кредита в тому числі 8929,47 грн. – заборгованість за поточним тілом кредита; 1407,73 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 903,57 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками; 1548,14 грн. – заборгованість за простроченими відсотками; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг – 500 грн. штраф (фіксована частина), 639,45 грн. – штраф (процентна складова) (а. с. 7-9).
За змістом п. 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84% - для картки «Універсальна Голд» (а. с. 14-30).
Із розрахунку заборгованості, долученого до матеріалів справи, вбачається, що банком здійснюється нарахування процентів згідно ст. 625 ЦК України  за процентною ставкою 86,4%.
Однак, анкета-заява ОСОБА_1 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 10.08.2018 р не містить умов про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання та визначеного розміру, іншого розміру процентів за ч.2 ст.625 ЦК України.
Зі змісту Паспорту споживчого кредиту вбачається, що він підписаний 10.08.2018, а інформація зберігає чинність до 25.08.2018 (а. с. 11-12). 
Відмовляючи у задоволенні стягнення відсотків та штрафів, суд виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані при подачі позову Умови кредитування та тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» розуміла ОСОБА_1 , була ознайомлена і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Із анкети-заяви позичальника ОСОБА_1 від 10.08.2018 р. не вбачається, що сторони дійшли згоди у письмовому вигляді щодо сплати відсотків за користування коштами банку, процентів, нарахованих на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також відповідальність у вигляді неустойки (штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Долучений до матеріалів справи витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містять підпису ОСОБА_1 .
У рішенні зазначено, що за відсутності підтвердження про запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, надані Банком витяг з Умов та Правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин і до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України.
За висновками суду анкета-заява ОСОБА_1 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 10.08.2018 р. не містить умов про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (штрафів) за порушення зобов`язання та визначеного розміру, іншого розміру процентів за ч.2 ст.625 ЦК України.
Підписаний відповідачем Паспорт споживчого кредиту не підтверджує домовленості АТ КБ «Приватбанку» та ОСОБА_1 про істотні умови кредитного договору, оскільки містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, відсутні дані щодо фактичного ліміту, річна процентна ставка обчислена на основі припущення, а підпис в споживчому кредиті не є власноручним підписом особи та не має письмової форми вираження, а зроблений на планшеті банку в електронному вигляді, що позбавляє суд можливості його ідентифікувати саме як підпис відповідача, а умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеної в цьому Паспорті і залежатимуть від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача.
Судові витрати розподілено пропорційно до задоволених вимог.
З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд. 
Так, відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору ж умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень статей 1048-1052 ЦК України істотними умовами є мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.
Частиною 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.
На підставі ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Частиною 2 ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Відповідно до частини 1, 2 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Посилання апелянта на те, що підписавши анкету-заяву клієнт дала згоду на використання електронного підпису стілусом для завірення копій документів та особистим підписом засвідчила, що приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які розміщені на офіційному сайті в мережі інтернет і які разом з пам`яткою клієнта та тарифами складають договір банківського обслуговування, не може бути підставою для скасування судового рішення з мотивів, викладених нижче. 
Твердження АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про те, що відповідача було належним чином ознайомлено з умовами кредитування за тарифами банку, що підтверджується її особистим підписом на Паспорті споживчого кредиту від 10.08.2018, в якому зазначено основні умови кредитування, не свідчить про наявність підстав для задоволення позову та є припущенням з огляду на наступне. 
Паспорт споживчого кредиту містить зауваження, що інформація, що зазначена в Паспорті, зберігає чинність та є актуальною до 25.08.2018 (а. с. 12-зворот). Більш того, зі змісту цього Паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.
У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.
Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.
Як встановлено вище, заява-анкета, підписана ОСОБА_1 , не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та посилання на Паспорт споживчого кредиту, як складову договору.
За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг висновку суду першої інстанції не спростовує.
Враховуючи, що Паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка була надана ОСОБА_1 , була актуальною лише до 25.08.2018, й матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у Паспорті умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування. 
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватись за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Більше того, посилання апелянта на те, що позичальником підписано Паспорт споживчого кредиту, не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили відсоткову ставку за користування кредитними грошима та штрафні санкції, оскільки такий запис не є власноручним підписом особи та не має письмової форми вираження, а зроблений на планшеті Банку в електронному вигляді, відтак він не має правового статусу, який би забезпечував можливість його використання за згодою сторін без вчинення сторонами окремої письмової угоди, що позбавляє суд можливості його ідентифікувати саме як підпис відповідача.
Доводи апеляційної скарги про те, що розрахунок заборгованості відповідачем не оскаржувався, доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було, і що відповідач не оспорювала факту укладення договору, з позовом про визнання недійсним кредитного договору не зверталась, є недостатнім для задоволення позовних вимог Банку.
Безпідставними є посилання апелянта на те, що суд, не маючи жодних доказів проти вимог позивача, замість посилань на факти, в обґрунтування рішення послався на судову практику Верховного Суду, яка не є і не може бути доказовою базою по справі. Так, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, апеляційний суд доходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про обґрунтованість позову, а стосуються переоцінки доказів.
Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору. 
       Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування. 
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.
Заочне рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення. 
Повне судове рішення складено 5 листопада 2020 року.

 
Судді А.В. Купельський 

 
Т.О. Янчук

 
О.І. Ярмолюк