Дата документу 02.11.2020 Справа № 311/1372/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 311/1372/20 
Провадження №22-ц/807/2870/20 
Головуючий в 1-й інстанції - Задорожко Д.А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року                                 місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Крилової О.В., Полякова О.З.,	

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 24 липня 2020 року, ухвалене у м. Василівка (повний текст рішення складено 30 липня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції,- 

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції, який мотивовано наступним. Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 04.10.2016 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 77 616,00 гривень вартості майна набутого без достатньої правової підстави та 776 грн. 16 коп. понесених витрат зі сплати судового збору. Постановою Запорізького апеляційного суду від 16.10.2019 рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 04 жовтня 2016 року у цій справі скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість насіння соняшника, набутого ним без достатньої правової підстави, в сумі 171 071,00 грн. та судові витрати, пов`язані із розглядом справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 5 645,34 грн. 04.11.2019 позивачем отримано виконавчий лист № 313/1572/15-ц та пред`явлено на примусове виконання до Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 19 листопада 2019 року. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 16.12.2019 заступником начальника Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Куроєд О.О. розпочате виконавче провадження № 60891187 з примусового виконання зазначеного виконавчого документу. 18 березня 2020 боржником рішення суду виконано у повному обсязі, про що заступником начальника Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Куроєд О.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 60891187 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, починаючи з 04 листопада 2015 року (дата звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення вартості майна набутого без достатньої правової підстави), що встановлено рішенням суду у цивільній справі №313/1572/15-ц фактичними обставинами, боржник, з часу виникнення грошового зобов`язання у вигляді вартості майна набутого без достатньої правової підстави, до дня виконання рішення суду - 18.03.2020, фактично ухилявся від виконання своїх зобов`язань та, на думку позивача, не мав взагалі наміру сплатити йому кошти за придбане насіння соняшника, що призвело до порушення майнових прав позивача, які полягають у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, у зв`язку з чим ОСОБА_2 має право на стягнення 3% річних та індексу інфляції на суму коштів, що підлягала стягненню згідно рішення суду.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 24 липня 2020 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції, задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , 14 830 грн. 97коп., в якості трьох відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання, 42 183 грн. 79 коп., в якості індексу інфляції, 840 грн. 80 коп., в якості судового збору, а всього, 57 855 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять) грн. 56 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити зменшивши розмір 3% річних до 2176,40 грн. за період з 16.10.2019 по 18.03.2020, та розмір індексу інфляції за той же період до 1368,57 грн. 

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що остаточну вартість майна, яка підлягає сплаті ОСОБА_1 була визначена постановою апеляційного суду 16.10.2019 року і саме з цього часу є підстави для стягнення 3% річних та інфляційних витрат.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2020 року це 210 200 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2102,00 грн. (2102,00 грн. Х 100 = 210 200 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 04.10.2016 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 77 616,00 гривень вартості майна набутого без достатньої правової підстави та 776 грн. 16 коп. понесених витрат зі сплати судового збору (а.с. 10-12).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 16.10.2019 рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 04 жовтня 2016 року у цій справі скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість насіння соняшника, набутого ним без достатньої правової підстави, в сумі 171 071,00 грн. та судові витрати, пов`язані із розглядом справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 5 645,34 грн. (а.с. 19-23).

04.11.2019 позивачем отримано виконавчий лист № 313/1572/15-ц та пред`явлено на примусове виконання до Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 16.12.2019 заступником начальника Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Куроєд О.О. розпочато виконавче провадження № 60891187 з примусового виконання зазначеного виконавчого документу (а.с. 24, 25).

18 березня 2020 заступником начальника Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Куроєд О.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 60891187 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з виконанням боржником рішення суду у повному (а.с. 26-27).

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_2 має право вимагати від відповідача сплатити інфляційні втрати прострочення та три проценти річних від простроченої суми зобов`язання, яким, в даному випадку, виступає зобов`язання відповідача з повернення вартості насіння соняшника, набутого без достатньої правової підстави, оскільки з часу виникнення грошового зобов`язання у вигляді вартості майна набутого без достатньої правової підстави, до дня виконання рішення суду - 18.03.2020, відповідач ухилявся від виконання своїх зобов`язань, що призвело до порушення майнових прав позивача, які полягають у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів. Розрахунок 3% річних та індексу інфляції, враховуючи строки позовної давності, здійснюється за останні три роки, починаючи з 29 квітня 2017 року до дня фактичного виконання відповідачем рішення суду - 18 березня 2020 року.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується частково, виходячи з наступного.

У частині першій статті 509 ЦК України закріплено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. У частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Обов`язок боржника зі сплати заборгованості у розмірі 171071,00 грн. слідує з постанови Запорізького апеляційного суду від 16.10.2019 року у справі №313/1572/15-ц, а тому саме з 16.10.2019 року було встановлено розмір заборгованості відповідача перед позивачем і саме з цієї дати позивач має право на стягнення 3% річних та інфляційних витрат. 

3% річних за період з 16.10.2019 по 18.03.2020 року складає - 2176,40 грн.

Інфляційні витрати за період з листопада 2019 року по березень 2020 року складають 1368,57 грн.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення суду слід скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. В зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог та повним задоволенням вимог апеляційної скарги, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача за подання позовної заяви складає 52,30 грн., а з позивача на користь відповідача за подання апеляційної скарги 1182,75 грн.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 24 липня 2020 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції - задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) - 2176 грн. 40 коп., в якості трьох відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання, - 1368 грн. 57 коп., в якості індексу інфляції, а всього 3544 (три тисячі п`ятсот сорок чотири) грн. 97 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви - 52,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги - 1182,75 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 02 листопада 2020 року.

Судді:                                                С. В. Кухар

                                        О.В. Крилова

О. З. Поляков